Справа № 300/4213/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4213/21 пров. № А/857/2360/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Івано-Франківська митниця на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року (суддя першої інстанції Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 15.12.2022)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.07.2021 за №0000001/7.21-19, яким визначено до сплати суму податкових зобов`язань за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами в розмірі 5556,17 грн та штрафні санкції 1389,04 грн та податкового повідомлення-рішення від 15.07.2021 №0000002/7.21-19, яким визначено до сплати суму податкових зобов`язань за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами в розмірі 12 223,59 грн та 3055,99 грн - штрафні санкції.

Позивач обґрунтував позов тим, що вважає висновки контролюючого органу про заниження вартості ввезеного в Україну товару, що потягнуло недоплату обов`язкових платежів, безпідставними. Зокрема, позивач вказав, що Галицька митниця Держмитслужби, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по митних документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом та прийняла Постанову про порушення митних правил № 0286/2090/21 від 09 березня 2021 року, яка скасована рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/6396/21 від 24 травня 2021року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року позов було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 15.07.2021 №0000001/7.21-19, №0000002/7.21-19. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару позивачем надано документи, які містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару занижено його митну вартість. Вказані обставини і стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Апеляційний суд призначив дану справу до слухання в письмовому провадженні без виклику представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що громадянином України ОСОБА_1 та нерезидентом, представником нідерландської компанії «ToubenAuto's» - (м. Медика, Польська Республіка) 11.09.2018 укладено договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу марки «SIAT» модель «IBIZA» 2011 року випуску за ціною 1200 євро. На підставі зазначеного договору, продавцем виставлено рахунок-фактуру №18200776 від 11.09.2018 та надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2011.

ОСОБА_1 11.09.2018 було ввезено на митну територію України придбаний транспортний засіб. Для пропуску на митну територію України подано митну декларацію №UA206020/2018/400675 від 14.09.2018, рахунок фактуру №18200776 від 11.09.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20.10.2011, видане компетентними органами Королівства Нідерланди, згідно яких Нідерландською компанією TeubenAuto's (WillemBarentszstraat 12 7825 VZ Emmen) автомобіль марки «SIAT» модель «IBIZA» було продано ОСОБА_1 за 1200 євро.

У митній декларації від 14.09.2018 UA206020/2018/400675 у графі №22 та №42 вказана вартість товару 1200 євро.

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 1200 євро було нараховано та сплачено 17393,98 гривень митних платежів.

Згідно листа від 05.10.2020 №NL20DZA00209254WZ митним органом Королівства Нідерланди надано копії рахунку фактури від 10.09.2018 №15-5908 та митної декларації від 10.09.2018MRN 18NLJLWAYWAO0RWD50, відповідно до яких продавцем вказаного автомобіля є Нідерландська компанія AutobedrijfVlashuizen B.V. (Tarasconweg 17, 5627GB Eindhoven), а його вартість становить 2900 євро. Рахунок №15-5908 від 10.09.2018, наданий компанією ОСОБА_2 не відповідає рахунку №18200776 від 11.09.2018, наданому українською стороною.

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів Галицької митниці Держмитслужби від 05.01.2021 №8/7.4-15/44 сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля, з урахуванням інформації та копій документів, наданих митними органами Королівства Нідерланди, станом на дату здійснення митного оформлення становить 35173,74 гривні. Несплачена сума митних платежів складає 17779,76 гривень.

Державний інспектор відділу оперативного реагування управління забезпечення протидії митним правопорушенням Галицької митниці Держмитслужби Залітач А.І. 12.02.2021 склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №0286/20900/21 за ознаками статті 485 Митного кодексу України, у якому зазначено, що громадянин ОСОБА_1 для здійснення митного контролю особисто подав рахунок-фактуру від 11.09.2018 №18200776 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане 20.10.2011 компетентними органами Королівства Нідерланди, згідно яких нідерландською компанією TeubenAuto's (WillemBarentszstraat 12 7825 VZ Emmen) автомобіль марки «SIAT» модель «IBIZA» було продано ОСОБА_1 за 1200 євро.

В.о начальника Галицької митниці Держмитслужби Корчак С.П. 09.03.2021 виніс постанову у справі про порушення митних правил №0286/2090/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі17779,76 грн.

Водночас, з 07.06.2021 по 08.06.2021 працівниками Галицької митниці ДМС здійснена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, своєчасності та достовірності сплати митних платежів за митною декларацією №UA206020/2018/400675 від 14.09.2018.

За наслідками перевірки був складений акт від 16.06.2021 №30/7.4-19/ НОМЕР_2 , згідно якого встановлено порушення:

- п. 2 ч. 2 ст. 52, п. 1 та пп. 5 п. 8 ст. 257, п. 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита та митною декларацією від 14.09.2018№UA206020/2018/400675 на загальну суму 5 556,17грн;

- пп. в) п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість за митною декларацією від 14.09.2018№UA206020/2018/400675 на загальну суму 12 223,59 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару, внаслідок чого при декларуванні занижено митну вартість на суму 17 779,76 грн.

15.07.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення рішення №0000001/7.21-19 про донарахування позивачу мита на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами, в розмірі 5 556,17 грн та 1 389,04 грн - штрафні санкції та податкове повідомлення-рішення №0000002/7.21-19, яким позивачу донараховано податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами в розмірі 12223,59 грн та 3055,99 грн - штрафні санкції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаних рішень з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом другим частини другої статті 351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Пункт 5 ч.1 ст.352 МК України передбачає, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (п.54.4 ст.54 ПК України).

Таким чином, проаналізувавши наведені вище правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що висновок контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди щодо ввезеного на митну територію України транспортного засобу.

Листом митних органів Королівства Нідерланди від 5 жовтня 2020 року № NL20DZA00209254WZ надано інформацію, що продаж було здійснено Нідерландською компанією Vlashuizen B.V. за рахунком від 10 вересня 2018 року № 15-590. Відповідно до цього рахунку покупцем автомобіля є ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 . Операція купівлі-продажу за рахунком від 10 вересня 2018 року проведена на суму 2900 Євро. Також надано копії митної декларації країни-експортера від 10 вересня 2018 року №18NLJLWAYWAO0RWD50, декларації від 13 вересня 2018 року 18NLJLWAYWAO0RWD50, що підтверджує вивезення автомобіля громадянином ОСОБА_4 через пункт пропуску Медика.

Разом з тим, згідно рахунку від 11.09.2018 №18200776, наданому позивачем при декларуванні і ввезенні автомобіля на територію України Нідерландською компанією TeubenAuto's (WillemBarentszstraat 12 7825 VZ Emmen) автомобіль марки «SIAT» модель «IBIZA» було продано ОСОБА_5 за 1200 євро.

Між відомостями експортної декларації, доданих до неї рахунку-фактури та наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами, є відмінності в частині відомостей про продавця і вартості транспортного засобу.

При вирішенні спору суд першої інстанції правильно врахував, що експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу і не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.

Покупцем товару в експортній декларації і доданому до неї рахунку-фактурі зазначений ОСОБА_3 , однак доказів того, що він мав причетність до оформлення цієї декларації та сплатив кошти згідно рахунку-фактури не здобуто.

Також відсутні докази реального здійснення експорту автомобіля згідно декларації поданої до відповідних органів Королівства Нідерланди.

Отже, відповідач, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи Нідерландських митних органів, не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не скерував запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по документах митних органів Королівства Нідерланди та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Самі по собі документи митних органів Королівства Нідерланди не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами по справі, також в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам Королівства Нідерланди, ніж тим, що подані до митного оформлення на митниці.

Доводи відповідача про оформлення позивачем іншого пакету документів на автомобіль ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим, так як жодними належними і допустимими доказом не підтверджені.

Окрім цього, в порядку ст.55 МК України податковий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи є відсутнім.

Оцінюючи обставини справи, колегія суддів виходить з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Отже, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Виходячи із змісту ч.6 ст.69 МК України, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

Апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності складу податкового (митного) правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує сформовану правову позицію Верховного Суду по аналогічній категорії справ, яка викладена в постанові від 03.04.2018 у справі № К/9901/593/17.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи непідтвердження обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог п.1 ст.49, п.2 ч.2 ст.52, ч.1 ст.257, ч.1 ст.295 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Івано-Франківська митниця залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик