Справа № 280/1616/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 травня 2023 року Справа № 280/1616/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26.07.2022 №93 щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років);

зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років) з 18.07.2022 відповідно до її особистої заяви від 18.07.2022, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.04.1983 по 22.06.1992, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.07.2022 позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою за призначенням пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років). За результатами розгляду даної заяви та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності було прийнято рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії, причина до страхового та спеціального стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983 по 22.06.1992, оскільки дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (рос.) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 ) в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 29.12.1991. Також зазначено що заявником не надано оригіналу витягу про звільнення, а наявна тільки відсканована копія документу. Позивач вважає, що враховуючи періоди її роботи з 01.04.1983 по 22.06.1992 згідно записів в Трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.04.1983 та підтверджений відповідачем страховий стаж 33 роки 2 місяців 23 днів, загальний страховий стаж позивачки за вислугу років станом на 10.10.2017 становить більше 26 років 6 місяців, що відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років) надає їй право на призначення пенсій за віком за вислугу років. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.03.2023 визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом. Поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду із позовом. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії до ухвалення судового рішення у справі. Відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивач звернулася до відповідача з заявою від 18.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 2 місяців 23 днів, у тому числі пільговий стаж 25 років 3 місяці 2 дні. З урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2- р/2019 право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають медичні працівники, які набули вислугу років на відповідних посадах, станом на: 1 квітня 2015 року не менше 25 років; 31 грудня 2015 року не менше 25 років 6 місяців; -11 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців. За доданими документами до страхового та спеціального стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983, оскільки дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (рос.) не відповідає прізвищу ОСОБА_2 (рос.) в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 29.12.1991. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом установлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 18 липня 2022 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою за призначенням пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 р. №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років).

За результатами розгляду даної заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 26 липня 2022 року №93.

Відповідно до рішення від 26 липня 2022 року №93, пенсійний вік незалежно від віку. Вік заявника 58 років 7 місяців 27 днів.

Згідно ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, оскільки згідно вимог зазначених нормативних актів право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 03.11.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 03.11.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж передбачений ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Водночас з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2- р/2019 право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають медичні працівники, які набули вислугу років на відповідних посадах, станом на:

1 квітня 2015 року - не менше 25 років;

31 грудня 2015 року - не менше 25 років 6 місяців; -

11 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців.

За доданими до заяви документами до страхового та спеціального стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983, оскільки дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (рос.) не відповідає прізвищу ОСОБА_3 ) в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 29.12.1991.

Страховий стаж заявника становить 33 роки 2 місяця 23 дні. Стаж за вислугою років станом на 10.10.2017 складає 25 років 3 місяця 2 дні.

Додатково повідомлено, що за поданими документами не надано скановану копію з оригіналу витяга про звільнення ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 за відсутності необхідного стажу 26 років 6 місяців.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ обумовлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, оскільки згідно вимог зазначених нормативних актів право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 03.11.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають особи, які на день набрання чинності Законом України від 03.11.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж передбачений ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2- р/2019 право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають медичні працівники, які набули вислугу років на відповідних посадах, станом на: 1 квітня 2015 року - не менше 25 років; 31 грудня 2015 року - не менше 25 років 6 місяців; 11 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з відомостями, які містяться в трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 01.04.1983, ОСОБА_1 працювала з 01.04.1983 на посаді медсестри дитячого відділення, з 09.01.1984 переведена на посаду акушерки до полового відділення та 22.06.1992 звільнена у зв`язку із зміною місця проживання.

Суд звертає увагу на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Також, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача з момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

За змістом пунктів 2.11-2.13 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданому Токмацьким МВ УМВС України в Запорізькій області 02.03.1998, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Бендерн Молдова.

29.12.1991 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , про що свідчать відмітки у паспорті позивача серія НОМЕР_3 , виданому Токмацьким МВ УМВС України в Запорізькій області 02.03.1998, та свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.12.1991.

Так, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.12.1991, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Бендерн Молдова, 29.12.1991 уклала шлюб зі ОСОБА_4 , після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Трудова книжка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 заповнена 01.04.1983 уповноваженою особою інспектором з кадрів.

При цьому на титульній сторінці трудової книжки однією рискою закреслено колишнє прізвище позивачки « ОСОБА_2 » (рос.) і записано нове прізвище « ОСОБА_5 » та зазначено «на підставі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого Парканською сільською радою 29.12.1991 прізвище змінити на ОСОБА_5 ».

Отже, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 01.04.1983 дійсно належить позивачці ОСОБА_1 та містить усі необхідні відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, відомості про роботу та звільнення. Вказана трудова книжка не містить будь-яких виправлень чи неточностей.

Підставою для відмови у призначенні пенсії позивачці стало те, що пенсійний орган не зарахував до стажу позивачки періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.04.1983, оскільки дошлюбне прізвище ОСОБА_2 (рос.) не відповідає прізвищу ОСОБА_2 (рос.) в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 від 29.12.1991.

Проте суд критично оцінює вказані доводи відповідача, адже основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Будь-яких зауважень щодо правильності заповнення записів про роботу позивачки у трудовій книжці оскаржене рішення відповідача не містить.

Також суд зазначає, що на момент звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії прізвище позивачки є « ОСОБА_5 », що відповідає прізвищу, внесеному до трудової книжки позивачки. Водночас дошлюбне прізвище позивачки не впливає на можливість зарахування до страхового та спеціального стажу періодів її роботи на підставі трудової книжки.

Суд додатково враховує, що в силу приписів чинного законодавства заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.

Крім того, суд зауважує, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

На працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства (висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17).

Наведене додатково підтверджується тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В цьому контексті суд також зазначає, що спірні записи у трудовій книжці позивачки не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали саму суть записів. Тому, на думку суду, відсутні достатні підстави для неврахування таких періодів при визначенні стажу позивачки.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України »Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування«», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу на те, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку запису у трудовій книжці про спірні періоди роботи позивача не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

При цьому, суд виходить з того, що лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зважаючи на що, підлягають відхиленню посилання пенсійного органу на невідповідність, в інших документах, наданих позивачем для підтвердження свого страхового стажу, по-батькові паспортним даним, оскільки наявність у позивача трудового стажу підтверджується трудовою книжкою.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Таким чином, записи у трудовій книжці позивача, за висновком суду, дозволяють встановити періоди трудового стажу позивача та зарахувати їх до страхового стажу для призначення пенсії.

Щодо ненадання позивачем оригіналу витягу з наказу про звільнення ОСОБА_1 , а тільки відсканованої копії, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні оголошено воєнний стан строком па 30 днів, починаючи з 24.02.2022. В подальшому Верховна Рада ухвалила закони про затвердження указів Президента щодо продовження строку дії воєнного стану, наразі воєнний стан продовжено.

Підприємство на якому працювала позивачка перед зверненням з заявою до відповідача про призначення пенсії, знаходиться на окупованій території, а саме: Запорізька область, м. Токмак. Можливість отримати оригінал витягу з наказу про звільнення у позивача відсутня, оскільки м. Токмак знаходиться під окупацією та постійними бойовими діями. Копію витягу з наказу про звільнення позивач отримала за допомогою електронного зв`язку, даний документ і було подано з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до абз. 4 п. 3.3 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою ПФУ від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Згідно із п. 1, 2 ч. 1 ст. 64 Закону України №1058, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Окрім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 06.04.2022 у справі №423/3259/16-а, у якій зазначено, що покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зарахувати спірний стаж роботи позивача є неможливим у зв`язку з відсутністю пільгової довідки є безпідставними та необґрунтованими, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою і на якій органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач не має доступу до архівів установ та підприємств на цій території. Такі обставини не можуть покладати надмірного тягаря на позивача щодо підтвердження стажу його роботи та створювати перешкоди у реалізації права на пенсійне забезпечення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.07.2022 №93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, як підтверджується матеріалами справи, із заявою про призначення пенсії позивачка звернулася до пенсійного органу 18.07.2022, то саме з цієї дати її права підлягають відновленню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років), період роботи з 01.04.1983 по 22.06.1992 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років) з 18.07.2022.

Ураховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Враховуючи положення частини другої статті 133 КАС України, беручи до уваги ухвалу суду від 21.03.2023, якою відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.07.2022 №93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років), період роботи з 01.04.1983 по 22.06.1992 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.1983.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 (право виходу на пенсію за вислугу років) з 18.07.2022.

Стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова