Справа № 120/656/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 травня 2023 р. Справа № 120/656/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що рішенням ГУ ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 03.11.2022 № 8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 на неї накладено штраф у розмірі 17000 грн. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, посилаючись на відсутність правових підстав для призначення фактичної перевірки, порушення порядку формування акту перевірки та на ряд інших процедурних порушень, допущених посадовими особами контролюючого органу під час проведення перевірки.

Зокрема, представник позивача вказує на незаконність ініціювання перевірки, адже у наказі в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області №2983к від 05.10.2022 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " всупереч вимогам до наказу, наведеним у пункті 81.1 статті 81 ПК України, відсутнє посилання на конкретні підстави проведення перевірки, які визначені пунктом 80.2 статті 80 ПК України, а міститься лише посилання на норми Податкового кодексу України, зокрема підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. У наказі №2983к від 05.10.2022 не наведені фактичні підстави для призначення перевірки та не відображено, яка саме інформація, що наявна та/або отримана контролюючим органом, стала підставою для призначення фактичної перевірки.

Також представник позивача зазначає, що посадові особи ГУ ДПС у Вінницькій області не пред`явили направлення на проведення фактичної перевірки позивачу та вона не була ознайомлена з наказом про проведення такої перевірки. При цьому, зауважено, що акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку, який, в свою чергу, є законною підставою для початку проведення такої перевірки, податковим органом не складався.

Враховуючи вищезазначене, представник позивача вважає, що відповідачем не виконано вимоги п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України щодо вручення платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення перевірки копії наказу про призначення перевірки, а також вимог п. 81.1 ст.81 цього Кодексу щодо пред`явлення направлень на проведення перевірки та службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Наступною підставою для скасування рішення про застосування фінансових санкцій сторона позивача вказує порушення порядку формування акту перевірки, а саме: не реєстрація акту (довідки) фактичної перевірки від 06.10.2022 та не направлення акту позивачу.

Також представник позивача вказує, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням строку, визначеного п. 86.8 ст. 86 ПК України, адже рішення прийняте майже через місяць з моменту проведення перевірки, а не протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки.

Сторона позивача також звертає увагу на невідповідність порушень чинного законодавства, які зазначені в Акті від 06.10.2022 та в оскаржуваному рішенні від 03.11.2022 №8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

За сукупністю вищезазначених обставин, ОСОБА_1 з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 03.11.2022 № 8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій щодо ОСОБА_1 , винесене на підставі акту перевірки від 07.10.2022 № 7446/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

Ухвалою від 31.01.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

07.02.2023 позивач усунула недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 31.01.2023.

Ухвалою від 10.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд останньої здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив аргументований тим, що фактична перевірка проводилась в присутності суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , якій було пред`явлено службові посвідчення головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Калитою О.В. та головним державним інспектором ГУ ДПС у Вінницькій області Підвисоцькою О.Г. Позивача ознайомлено з наказом №2983к від 05.10.2022 Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується підписами (про ознайомлення та вручення копії наказу №2983к) в направленнях на перевірку №3570 від 05.10.2022, №3569 від 05.10.2022.

Щодо правомірності наказу від 05.10.2022 №2983к відповідач вказує, що з метою здійснення функцій, визначених законодавством, та на виконання листа ДПС України №8236/7/99-00-07-04-02-07 від 02.08.2022 управлінням податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято доповідну записку від 03.10.2022 № 4478/02-32-07-05 про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, щодо яких отримано в установленому законодавством порядку інформацію від державного органу, яка свідчить про можливі порушення останніми законодавства, в тому числі щодо ФОП ОСОБА_1 .

Окрім того, представник відповідача звертає увагу, що не зазначення в наказі на проведення перевірки конкретної інформації та фактів, які свідчать про порушення/ймовірне порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Відповідач зазначає, що після ознайомлення з порушеннями, зазначеними в акті фактичної перевірки від 06.10.2022, суб`єкт господарювання ОСОБА_1 від надання письмових пояснень та зауважень до акта відмовилась, від підписання акта перевірки теж відмовилась. Відповідно пункту 86.5 статті 86 Податкового Кодексу України посадовими особами складено акт № 971 від 06.10.2022, що засвідчує факт відмови від підпису акта фактичної перевірки платником податків ОСОБА_1 .

Акт фактичної перевірки зареєстрований в ГУ ДПС у Вінницькій області 07.10.2022 за №7446/02-32-07-05/ НОМЕР_1 , як встановлено приписами п. 86.5 статті 86 ПК України. У подальшому, як вказує сторона відповідача, акт перевірки надіслано платнику податків у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Після отримання матеріалів фактичної перевірки платником податків прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 03.11.2022 в порядку, визначеному ст. 58 Податкового Кодексу України та надіслано платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені обставини, ГУ ДПС у Вінницькій області вказує на безпідставність доводів позивача, наведених в адміністративному позові, та на правомірність оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Правом на подання до суду відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що на підставі наказу від 05.10.2022 №2983к посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_1 ) за період з 06.10.2019.

Під час проведення фактичної перевірки встановлено порушення вимог: ст. 226 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), ст. 10 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального (із змінами та доповненнями, далі - Закон №481) та п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Порушення полягає у тому, що в магазині, де проводить господарську діяльність позивач, здійснюється зберігання тютюнових виробів, які не марковані марками акцизного податку відповідного/встановленого зразка (перелік тютюнових виробів додається до акта перевірки на 1 аркуші). Здійснюється зберігання тютюнових виробів за місцем реалізації, що не обліковані у встановленому законодавством порядку, а також відсутні накладні на тютюнові вироби та будь-які інші документи, що підтверджують походження товару. Загальна вартість тютюнових виробів, що не марковані марками акцизного податку та необліковані у встановленому порядку становить 3500,00 грн.

За результатами розгляду акту перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 03.07.2022 №8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Не погоджуючись із прийнятим ГУ ДПС у Вінницькій області рішенням від 03.07.2022 №8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 подала скарги до Державної податкової служби України за вх. № 19345/6 від 15.11.2022 та №19543/6 від 16.11.2022.

Рішенням про результати розгляду скарги, прийнятим 28.12.2022 за №17771/6/99-00-06-03-01-06, Державна податкова служба України вказала, що відповідно до п. 56.10, пп. 56.17.3 п. 56.17, п. 56.19 ст. 56 ПК України, рішення ДПС, прийняте за результатами розгляду скарги та рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 03.07.2022 №8409/02-32-07-05/ не підлягають адміністративному оскарженню.

Вважаючи рішення про застосування фінансових санкцій від 03.07.2022 №8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 11.01.2023 у справі № 160/2357/21, від 08.12.2022 у справі № 140/2889/21, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Як вбачається з встановлених обставин справи, а також наказу №2983к від 05.10.2022, контролюючий орган призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а не у зв`язку з отриманням інформації про можливі порушення позивачем вимог законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, позивач помилково вказує на необхідність зазначення в наказі про проведення фактичної перевірки конкретної інформації про порушення позивачем вимог законодавства в частині зберігання тютюнових виробів, адже фактична перевірка у даному випадку призначена у зв`язку з виконанням податковим органом свої функцій з контролю, а не у зв`язку з отриманням будь якої інформації щодо можливих порушень, допущених суб`єктом господарювання.

З приводу доводів сторони позивача про те, що посадові особи ГУ ДПС у Вінницькій області не пред`явили направлення на проведення фактичної перевірки та не надали можливість ознайомитись із наказом про проведення фактичної перевірки, суд зазначає таке.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З долучених ГУ ДПС у Вінницькій області до відзиву на позовну заяву копій документів, а саме з направлень на проведення перевірки від 05.10.2022 № 3570 та від 05.10.2022 № 3569 вбачається, що останні містять прізвище, ім`я, по батькові, підпис, ОСОБА_1 , а також в останніх зазначено час та місце ознайомлення з направленнями на перевірку та особистим підписом засвідчено отримання копії наказу від 05.10.2022 №2983.

Відтак, надані відповідачем докази спростовують доводи представника позивача щодо не пред`явлення посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області направлень на перевірку та не надання копії наказу про проведення фактичної перевірки.

З огляду на вищезазначене, суд також вважає безпідставними доводи сторони позивача в частині не складення відповідачем акту відмови від підпису у направленні на перевірку, адже підстави для складення такого акту відсутні.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку оформлення акту перевіри, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 86. 5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Згідно з п. 86.6 ст. 86 ПК України відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Як зазначалося вище, за результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області складено акт фактичної перевірки від 06.10.2022. З наданої відповідачем копії такого акту вбачається, що останній зареєстрований в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 07.10.2022 за реєстраційним номером 7446/02-32-07-05/.

Враховуючи те, що відповідачем закінчено проведення перевірки 06.10.2022, то акт фактичної перевірки №7446/02-32-07-05/ НОМЕР_1 зареєстровано в податковому органі не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки, а саме 07.10.2022, що відповідає вимогам п. 86.5 ст. 86 ПК України.

Водночас, позивач відмовилась від підпису акту перевірки, у зв`язку з чим, відповідачем згідно з приписами п. 86.5 ст. 86 ПК України складено акт №971, що засвідчує факт такої відмови, копію якого ГУ ДПС у Вінницькій області долучено до відзиву на позовну заяву.

07.10.2022 акт фактичної перевірки направлено позивачу засобами поштового зв`язку а отримано останньою 14.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №5672 від 17.10.2022.

З приводу доводів позивача про пропуск ГУ ДПС у Вінницькій області строку прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При цьому підлягають врахуванню положення пунктом 8 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, відповідно до яких рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій - 03.11.2022, тобто враховуючи отримання ОСОБА_1 примірника акту фактичної перевірки 14.10.2022, відповідачем прийнято оскаржуване рішення в межах 15 робочих днів з дня вручення платнику акта перевірки.

Отже, доводи позивача про недотримання контролюючим органом вимог п. 86 ст. 86 ПК України в ході розгляду справи не підтвердилися та спростовані суб`єктом владних повноважень шляхом надання належних і допустимих доказів.

З приводу суті виявлених порушень, а саме щодо здійснення зберігання тютюнових виробів, які не марковані марками акцизного податку відповідного/встановленого зразка, слід зазначити, що марка акцизного податку (МАП) - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку , який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах - наклеювання МАП на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (п.п. 14.1.109 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (п. 226.2 ст. 226 ПК України).

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України (п. 226.5 ст. 226 ПК України).

Відповідно до п. 226.8 ст. 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигари додатково наноситься кількість штук у пачці (упаковці).

Згідно із п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, зокрема: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими МАП; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж МАП та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; сигарети, цигарки та сигари, що вироблені після 1 січня 2021 року, в яких кількість одиниць у пачці (упаковці) не відповідає кількості одиниць, зазначеній на марках акцизного податку; рідини, що використовуються в електронних сигаретах, вироблених до 1 січня 2021 року.

Виготовлення, зберігання, продаж МАП та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється відповідно до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (далі - Положення №1251) (п. 226.3 ст. 226 ПК України).

Відповідно до п. 20 Положення №1251 вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених п. 226.9 ст. 226 Кодексу.

Відповідно до п. 24 Положення №1251 ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняється.

Основні засади державної політики, зокрема щодо маркування алкогольних напоїв, їх роздрібної торгівлі, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481 (далі- Закон №481).

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону №481 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються МАП в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону №481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, згідно з частиною 2 статті 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без МАП встановленого зразка або з підробленими МАП, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

За змістом позову позивачем не заперечується факт здійснення зберігання тютюнових виробів, які не марковані марками акцизного податку відповідного/встановленого зразка у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , а лише вказується на допущення відповідачем порушень під час оформлення акту перевірки та при винесенні рішення про застосування штрафних санкцій.

Суд зазначає, що зафіксоване в п. 2.2.19 акту (довідці) фактичної перевірки від 07.10.2022 №7446/02-32-07-05/ порушення, в частині зберігання тютюнових виробів, які не марковані марками акцизного податку відповідного/встановленого зразка, відповідає санкції статті Закону №481, яка застосована ГУ ДПС у Вінницькій області у рішенні від 03.11.2022 №8409/02-32-07-05/.

У постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Відтак, на ОСОБА_1 накладено штраф за порушення вимог законодавства у сфері виробництва, обігу, зберігання тютюнових виробів, яке мало місце під час проведення фактичної перевірки, що не заперечується позивачем. У свою чергу, формальні недоліки акту фактичної перевірки не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за порушення вимог ПК України, Закону №481. При цьому недоліки акту фактичної перевірки не вплинули на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення ГУ ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 03.11.2022 № 8409/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Рішення суду сформовано: 22.05.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна