Справа № 620/4945/22
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2023 року

м. Київ

справа №620/4945/22

адміністративне провадження № К/990/11396/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року

у справі № 620/4945/22

за позовом ОСОБА_1

до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 118 про неуспішне проходження прокурором Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року № 521 к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 20 червня 2022 року № 149 к про визначення дня звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області або рівнозначній посаді в органах прокуратури, з 21 червня 2022 року; стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 21 червня 2022 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 118 про неуспішне проходження прокурором Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року № 521 к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 20 червня 2022 року № 149 к про визначення дня звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури з 21 червня 2022 року;

- стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 21 червня 2021 по 07 листопада 2022 року у сумі 29326 (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять шість) грн 01 коп.;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року задоволено апеляційні скарги Чернігівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач - ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги), із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань.

Підставою залишення касаційної скарги без руху слугувало те, що скаржник посилаючись на пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень, всупереч вимогам процесуального законодавства, не обґрунтувала подібності правовідносин.

Посилаючись на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України скаржником не було обґрунтовано необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у взаємозв`язку із вказаними вище підставами.

Суд також відхилив посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 560/17141/21 та від 16 березня 2023 року у справі № 160/23476/21 викладено правову позицію щодо питання застосування вказаних скаржником норм права.

Разом з тим, Верховним Суд встановим, що скаржник вже звертався з даною касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій було наведені ідентичні підстави касаційного оскарження з ідентичним обґрунтуванням.

Суд констатував, що Верховний Суд вже надавав оцінку щодо заявлених скаржником підстав касаційного оскарження, проте позивачем так і не враховано зауваження, викладених Верховним Судом в ухвалі від 23 березня 2023 року, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом, оскільки скаржником подано ідентичну касаційну скаргу, в частині наведення підстав касаційного оскарження судових рішень.

На виконання вимог ухвали скаржником подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, яка надійшла на адресу Верховного Суду, в належний спосіб, 02 травня 2023 року. У вказаній заяві скаржник наводить своє пояснення стосовно подібності правовідносин у справах, на які позивач посилався в касаційні скарзі.

Верховний Суд повторно звертає увагу скаржника, що відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

В той же час, Верховний Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, сформованих у справах у постановах Верховного Суду у справах № 640/9398/20, №580/2357/20, № 640/419/20, № 120/2458/20-а, №640/449/20

Проте застосовність висновків Верховного Суду повинна здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Так, із текстів оскаржуваних судових рішень установлено, що за результатом проходження тестування на загальні здібності та навички, з використанням комп`ютерної техніки позивачка набрала 80 балів, при прохідному балі - 93.

23 листопада 2020 року позивачкою подана заява до голови Четвертої кадрової комісії про надання можливості повторного складання відповідного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я.

Рішенням Четвертої кадрової комісії від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 виключено зі списку осіб, які 03 листопада 2020 року не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та вирішено призначити новий час та дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що підтверджується протоколом №11 засідання Четвертої кадрової комісії.

П`ятнадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - П`ятнадцята кадрова комісія) при вирішенні питання стосовно включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки вирішила не включати до графіку складання іспиту позивачку з підстав, що остання з`явилась на іспит та до початку тестування не подала до комісії заяву про перенесення дати іспиту у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я, що підтверджується протоколом № 8 від 28 серпня 2021 року засідання П`ятнадцятої кадрової комісії.

Надалі П`ятнадцятою кадровою комісією 13 вересня 2021 року прийнято рішення № 118 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що підтверджується протоколом №11 засідання П`ятнадцятої кадрової комісії.

Наказом керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року № 521к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ від 19 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності у зв`язку із рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії від 13 вересня 2021 року № 118.

Так, у справах 640/9398/20, 580/2357/20, прокурори не набрали необхідну кількість балів після чого звернулись до кадрових комісій із заявами, у яких просили надати можливість повторно скласти іспит, посилаючись на те, що у ході складання тесту комп`ютер працював некоректно, із затримками та/або у зв`язку із незадовільним самопочуттям. За результатами розгляду указаних заяв кадровими комісіями були прийняті рішення про неуспішне проходження прокурорами атестації, у зв`язку з чим такі були звільнені із займаних посад.

У справі №640/419/20, 640/449/20 Кадровою комісією було прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за результатом проведеної співбесіди.

Натомість, у цій справі наявне рішення Четвертоїї кадрової комісії про задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому П`ятнадцятою кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором без фактичного повторного допуску до такого тестування, згідно рішення Четвертої кадрової комісії.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Стосовно інших підстав касаційного оскарження судових рішень передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, уточнена касаційна скарга обґрунтувань не містить.

Отже, враховуючи вищенаведене, Верховний Суд прийшов до висновку, що скаржником у встановлений строк недоліки, які були підставою для залишення касаційної скарги без руху, не усунуто та належним чином не викладено підстави касаційного оскарження судових рішень.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Оскільки, в заяві про усунення недоліків не наведено підстав касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд прийшов до висновку, що скаржником недоліки які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху не усунуто.

За таких обставин за правилами пункту 1 частини четвертої статті 169, частини другої статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 620/4945/22 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді О.В. Калашнікова
М.В. Білак Ж.М. Мельник-Томенко