Справа № 607/2257/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Кунцьо С.В.

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/2257/23 пров. № А/857/5813/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2023 року у справі № 607/2257/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2023р. ОСОБА_1 звернувся із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00001649 від 09.11.2022 р.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2023р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Державна служба України з безпеки на транспорті подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2023р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

09.11.2022р. старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Каліновська К.В. винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00001649 та визнала винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 гривень.

Зокрема, із змісту постанови видно, що 29.09.2022р. в 09 год. 06 хв. за адресою М-19 км. 404+577, Тернопільська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб марки «VOLVO FH 480», державний номерний знак НОМЕР_1 ; Відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,2 % (2,516 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879«Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, п.22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

ч.2 ст.132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В ст.283 КУпАП видно, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

п.1 ст.247 КУпАП України визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

За змістом диспозиції норми ч.2 ст.132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Таким чином, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.05.2022р. видно, що транспортний засіб марки «VOLVO FH 480», державний номерний знак НОМЕР_1 з використанням спеціалізованого напівпричепу н/пр контейревоз DANSON Модель KIS VIN код T3 SU9333GH75BU1001 д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за ПП «Захід-Хліб-Збуд-2002р.

Позивач ОСОБА_1 надав в користування ПП «Захід-Хліб-Збуд-2002р. вказаний транспортний засіб та напівпричіп, що підтверджується договорами оренди від 04.05.2017р., від 11.10.2017р.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу апелянту на ту обставину, що Державна служба України з безпеки на транспорті належним чином не встановила особу користувача транспортного засобу «VOLVO FH 480», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Із змісту оспорюваної постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія АА №00001649 від 09.11.2022 р. видно, що державний інспектор зазначив фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 6 шт., спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3214 мм, 2-3: 1409 мм, 3-4: 5746 мм, 4-5: 1320 мм, 5-6: 1304 мм; навантаження на вісь 1 - 7802 кг, 2 - 11062 кг, 3 - 5996 кг, 4 - 7422 кг, 5 7283 кг, 6 - 7675 кг, загальна маса - 47240 кг. Висота 3,833 м., ширина 2,487 м., довжина 16,714 м. Також зафіксована загальна маса транспортного засобу, що виміряна з урахуванням похибки 42516 кг.

Перевищення загальної маси транспортного засобу становить 6,2 % (2,516 тонн) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т.

Основним доводом апелянта є те, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом, тому його фактична маса повинна бути не більше 40 т.

В п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 видно, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, зокрема, коли двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) перевищує 42 т, що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

Як видно з матеріалів справи, транспортний засіб марки «VOLVO FH 480», державний номерний знак НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, повна маса 27000 кг, маса без навантаження - 8990 кг, рухався із напівпричепом марки «Danson Kis», державний номерний знак НОМЕР_3 - спеціалізований напівпричіп спеціалізований Н/ПР - контейнеровоз Е, на якому встановлено самоскидне обладнання, повна маса 40000 кг, маса без навантаження 12300 кг, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 . Тобто, «VOLVO FH 480», тягач трьохвісний із спеціалізованим напівпричепом спеціалізований-Н/пр -контейнеровоз Е.

Отже, вказаний транспортний засіб відноситься до комбінованого транспортного засобу, та відповідно доп.22.5 ПДР України, є автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 42 т.

Як видно із сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу, який виданий ТОВ «ЦЕНТ АВТО» № 017778, тягач є трьохвісним. Кількість вісей і коліс: 8, п.31 «Осі та відвіска» «розміщення підйомної (из) осі ) осей) « 3». (а.с. 46)

В п. б) ст. 22.5 Правил дорожнього руху України видно, що максимальна вага для контейнеровоза 44 тони, а згідно вимірів відповідача, загальна маса «VOLVO FH 480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Danson Kis», державний номерний знак НОМЕР_3 - спеціалізований напівпричіп спеціалізований Н/ПР - контейнеровоз Е, становила 41 516 кг, що не перевищує допустиму масу, що не спростував апелянт.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не надав доказів перевезення вантажу за допомогою контейнера з відповідним маркуванням, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обов`язок доказування в даному випадку покладено на відповідача. При цьому, апелянт не надав суду доказів використання позивачем контейнеровоза за іншим призначенням.

До оспорюваної постанови, відповідач не надав фотофіксації напівпричіпу-контейнеровоза в порушення вимоги п.12, п.15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. № 1174.

Так, в оскпорюваній постанові зафіксовано лише транспортний засіб - марки «VOLVO FH 480», державний номерний знак НОМЕР_1 - спеціалізований вантажний сідловий тягач. Однак, в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року, не встановлено державний номерний знак напівпричепу, у зв`язку з чим відповідач не встановив дійсні характеристики транспортних засобів. Долучена інформаційна картка також не містить даних щодо типу причепу транспортного засобу. Тобто, вказані обставини спростовують доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом.

Отже, перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,2 % (2,516 тонн) спростовується доказами по справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач не довів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

Доводи апелянта на пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 про порушення свого права дізнався 24.01.2023 р., коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№70772975 від 18.-1.2023р. від державного виконавця відділу Державної виконавчої служби у м.Тернополі Гнатюк Н.В.

Державна служба України з безпеки на транспорті до суду першої інстанції, надала копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, із змісту якого видно, що 15.12.2022р. вказане рекомендоване повідомлення про вручення повернуто відправнику із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Тобто, колегія суддів встановила, що на зазначеному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення наявна відмітка про невручення вказаної постанови позивачу, що свідчить про те, що останній строк звернення з позовом не пропустив.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Державної служби України з безпеки на транспорті діяв не в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В ст.316 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2023 року у справі № 607/2257/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.05.2023р.