Справа № 480/2047/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2023 року Справа № 480/2047/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника відповідача - Вортоломея М.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної прокуратури (далі - відповідач, Сумська обласна прокуратура), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Сумської обласної прокуратури №35к від 09.02.2021, яким звільнено прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (п.п. 5,6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру»);
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 1 159,97 гривень за кожний робочий день за період з 09.02.2021 по час прийняття судового рішення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі п.п. 5,6 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру» позивача звільнено з посади прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області, який прийнято на підставі рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №234дп-20 від 24.09.2020 «Про накладення на прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», правомірність прийняття якого, в свою чергу, є предметом розгляду в іншій справі. За таких обставин оскаржуваний наказ, що прийнятий на підставі протиправного рішення Кадрової комісії, також є протиправним.
Крім того, позивач вказує, що оскаржуваний наказ Сумської обласної прокуратури №35к від 09.02.2021 прийнято з порушенням вимог законодавства, яке регулює діяльність органів прокуратури, поза межами повноважень відповідача, оскільки чинним законодавством не передбачено право керівника обласної прокуратури звільняти прокурора місцевої прокуратури.
Також наголошує, що оскаржуваний наказ, всупереч ч.2 ст. 61 Закону України «Про прокуратуру», видано передчасно, до завершення процедури оскарження відповідного рішення органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів.
Ухвалою суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.04.2021 (а.с.28). При цьому, вказаною ухвалою суду у відповідача було витребувано додаткові докази у справі.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.39-45), в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що дії Сумської обласної прокуратури щодо видачі наказу від 09.02.2021 № 35к здійснені в межах повноважень, у спосіб та в порядку, що визначені чинним законодавством, з дотриманням вимог щодо статусу прокурора.
Зокрема, вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019 (далі - Закон № 113-ІХ) запроваджено реформування системи органів прокуратури, а саме перехід системи органів прокуратури у складі Генеральної прокуратури, регіональних та місцевих прокуратур до системи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур. Відповідно до наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020. Отже з 11.09.2020 юридична особа - прокуратура Сумської області перейменована у Сумську обласну прокуратуру.
У відповідності до п.3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697 за умови настання однієї із підстав визначених цим пунктом. Також вказано, що указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».
У відповідності до норм п. 8 ч. 1 ст. 11, п. 2 ч. 2 ст. 51 Закону № 1697 керівник обласної прокуратури у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до відповідного прокурора дисциплінарного стягнення. Особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є керівник обласної прокуратури.
Відтак, твердження позивача щодо відсутності у керівника Сумської обласної прокуратури повноважень на прийняття наказу про звільнення є хибними та безпідставними.
Також вказує щодо тверджень позивача про передчасність видачі оскаржуваного наказу на підставі всупереч ч.2 ст. 61 Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, ч.2 ст.61 Закону України «Про прокуратуру» не підлягає застосуванню, оскільки у відношенні ОСОБА_1 . Кадровою комісією не приймалось рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора, а прийнято рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури на підставі п.3 ч. 1 ст. 49 Закону № 1697 (про що зазначено у останніх двох абзацах описової частини рішення Кадрової комісії від 24.09.2020 №234дп-20). При цьому, у відповідності до норм п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру» керівник обласної прокуратури має повноваження на прийняття рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.
Частиною 4 ст. 48, п. З ч. 1 ст. 49 Закону України № 1697 визначено, що рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці. На прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення - звільнення з посади в органах прокуратури.
Більш того, жодною нормою Закону не передбачено зупинення дії рішення Комісії про накладання на прокурора дисциплінарного стягнення.
Також зауважив, що розрахунки позивача стосовно розміру середнього заробітку та виплати суми компенсації за час вимушеного прогулу є невірними.
Ухвалою суду від 20.04.2021 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №480/481/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення (а.с.63), а ухвалою суду від 07.03.2023 провадження поновлено, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.03.2023 (а.с.73). Крім того, ухвалою суду від 07.03.2023 витребувано у відповідача рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №234дп-20 від 24.09.2020 та інші докази, які приймалися до уваги при прийнятті оскаржуваного наказу Сумської обласної прокуратури №35к від 09.02.2021, на виконання вимог якої було надано представником відповідача копію рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг від 24.09.2020 (а.с.80-95).
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22.03.2023, підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 18.04.2023 (а.с.99-101), втім, яке було перенесене на 10.05.2023 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Сумській області в час проведення засідання (а.с.107).
В судове засідання 10.05.2023 позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.104-106). Тому, з урахуванням положень ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.
Представник Сумської обласної прокуратури в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві, та додатково наголосив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, у задоволенні позову позивача щодо правомірності прийняття рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 24.09.2020 №234дп-20 відмовлено, а відтак вказане рішення Кадрової комісії, на підставі якого, в свою чергу прийнято оскаржуваний у цій справі наказ є чинним та не скасовано.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу Прокуратури Сумської області від 12.09.2019 №173к молодшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури з 15.07.2019.
Прокурором Сумської області ОСОБА_2 подано до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. До скарги додано висновок службового розслідування, затвердженого прокурором Сумської області В.Матвійчуком 31.07.2019, яке проведено відповідно до наказу від 08.05.2019 №64 та яким встановлено факти неналежного виконання службових обов`язків та позаслужбових стосунків ОСОБА_1 ; визнано допущення ОСОБА_1 несумлінного виконання обов`язків прокурора, порушення Присяги працівника прокуратури та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, упередженості та незалежності, в чесності та непідкупності органів прокуратури, порушення вимоги частини четвертої статті 19 Закону України "Про прокуратуру", статей 11, 12, 16, 19, 21 "Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів", затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, наявність ознак дисциплінарного проступку, що відповідно до пунктів 1, 3, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для дисциплінарної відповідальності прокурора; встановлено факт недостовірності тверджень, поданих ОСОБА_1 в анкетах доброчесності прокурора щодо укриття ним фактів порушення Присяги працівника прокуратури та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, в чесності та непідкупності органів прокуратури; вирішено за результатами службового розслідування підготувати на підставі частини другої статті 45 Закону України "Про прокуратуру" дисциплінарну скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів стосовно ОСОБА_1 .
Вказані обставини справи підтверджуються рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрали законної сили, та в силу ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.
Рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Кадрова комісія) від 24.09.2020 №234дп-20 "Про накладення на прокурора Лебединського відділу Роменської прокуратури Сумської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення" притягнуто до дисциплінарної відповідальності прокурора Лебединського відділу Роменської прокуратури Сумської області ОСОБА_1 та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури (а.с.82-95).

Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 09.02.2021 №35к на підставі ст.11, п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про прокуратуру" звільнено прокурора Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру») з 10.02.2021 (а.с.7).

Підставою для прийняття вказаного наказу визначено рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 24.09.2020 №234дп-20.

Позивач, не погоджуючись з наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 09.02.2021 №35к, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон України «Про прокуратуру») відповідно до пунктів 3 та 4 частини четвертої статті 19 якого прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

У свою чергу основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою визначає Кодекс професійної етики, затверджений Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики), відповідно до статей 19,21, 33 якого, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів. Прокурор, якому стала відома інформація про порушення вимог частини першої цієї статті іншим працівником прокуратури, зобов`язаний негайно повідомити про це відповідного керівника органу прокуратури (ст.19).

Прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс (ст.21).

Відповідно до Закону України "Про прокуратуру" прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності (ст.33).

Так, згідно із п.п.5,6 ч.1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження серед іншого з таких підстав: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (п.5); систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (п.6).

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про прокуратуру" на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана (пункт 1); заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора) (пункт 2); звільнення з посади в органах прокуратури (пункт 3).

Як вбачається з рішення Кадрової комісії від 24.09.2020 №234дп-20 (а.с.82-95), на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ, Кадровою комісією зроблено висновок, що дисциплінарний проступок, передбаченого п.п.5,6 ч.1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», вчинений позивачем, знайшов своє підтвердження, у зв`язку з чим вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наклавши дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує, що рішення Кадрової комісії від 24.09.2020 №234дп-20 є протиправним, оскільки прийнято за відсутності факту вчинення дисциплінарного проступку зі сторони ОСОБА_1 та у зв`язку із порушенням його права на участь у процесі прийняття такого рішення, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ, що прийнятий на підставі протиправного рішення Кадрової комісії, також є протиправним.

Втім, рішення Кадрової комісії від 24.09.2020 №234дп-20 було предметом розгляду у справі №480/481/21, в якій рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2022, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії від 24.09.2020 №234дп-20 було відмовлено. У судовому рішенні у цій справі, зокрема, була надана оцінка доводам позивача про порушення його права на участь у розгляді його дисциплінарної скарги в дисциплінарному провадженні, встановлено, що Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг доведено вчинення позивачем проступку, який відповідає пунктам 5, 6 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру" та абзацу другому статті 21 "Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів", тобто дотримано стандарту доказування "поза розумним сумнівом" та за встановлених обставин у справі №480/481/21 суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з вищевказаними встановленими Окружним адміністративним судом м. Києва у рішенні від 03.10.2022 у справі №480/481/21, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, обставинами, вказані позивачем доводи для задоволення позовних вимог у цій справі, є безпідставними та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Ще однією з підстав обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що оскаржуваний наказ Сумської обласної прокуратури №35к від 09.02.2021 прийнято з порушенням вимог законодавства, яке регулює діяльність органів прокуратури, поза межами повноважень відповідача, оскільки чинним законодавством не передбачено право керівника обласної прокуратури звільняти прокурора місцевої прокуратури.

Дійсно у відповідності до норм п. 8 ч. 1 ст. 11, п. 2 ч. 2 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу, на які посилається позивач, керівник обласної прокуратури у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора. Особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є серед іншого керівник обласної прокуратури - стосовно прокурорів відповідної обласної прокуратури та прокурорів окружних прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Поряд з цим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019 (далі - Закон № 113-ІХ), який 25.09.2019 набрав чинності, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Наказом Генерального прокурора від 03.09.2020 № 410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур», прийнятого на виконання вказаного Закону №113-ІХ, юридичну особу «Прокуратура Сумської області» перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб у «Сумську обласну прокуратуру». Відповідно до наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020. Отже з 11.09.2020 юридична особа - прокуратура Сумської області перейменована у Сумську обласну прокуратуру.

При цьому згідно із п.3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення якого до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу, було передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697 за умови настання однієї із підстав визначених цим пунктом. Також зазначено, що указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Таким чином твердження позивача щодо відсутності у керівника Сумської обласної прокуратури повноважень на прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 є помилковими та судом не приймаються до уваги.

Не приймаються до уваги і доводи позивача про передчасність прийняття оскаржуваного наказу, до завершення процедури оскарження відповідного рішення органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів.

Так, відповідно до ч.2 ст. 61 Закону України Про прокуратуру, на яку посилається позивач, повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються: 1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено; 2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, - якщо рішення було оскаржено, але скарга відхилена.

Втім, надаючи оцінку вказаним доводам позивача судом враховано, що за приписами розділів VI, VII Закону України «Про прокуратуру» законодавцем розмежовуються поняття застосування до прокурора дисциплінарного стягнення та припинення його повноважень на посаді. Так, зокрема, статтями 43-49 Закону визначено підстави та порядок звільнення прокурора, у тому числі за вчинення дисциплінарного проступку, а вимоги ч. 4 ст. 49, ч.3 ст. 51, ст. 61 Закону визначають підстави та порядок припинення повноважень прокурора.

Крім іншого, як зазначалось вище, у відповідності до норм п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру» у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу, керівник обласної прокуратури на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора має повноваження на прийняття рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.

Поряд з цим відносно ОСОБА_1 . Кадровою комісією не приймалось рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора. Натомість прийнято рішення про застосування до прокурора дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру».

Отже норми визначені у ч. 2 ст. 61 Закону України «Про прокуратуру», на які посилається позивач, не підлягають застосуванню за обставин цієї справи.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з дотриманням норм Закону України «Про прокуратуру», з використанням повноваження, з метою, з якою це повноваження надано, він відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 09.02.2021 №35к, в задоволенні якого судом відмовлено, вказані позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сумської обласної прокуратури (вул. Герасима Кондратьєва, буд.33, м.Суми, Сумська область, 40000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2023.

Суддя І.Г. Шевченко