Справа № 620/5155/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
19 травня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/5155/23
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І. перевіривши матеріали позовної заяви і додані до неї документи у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
03.05.2023 позивач звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.08.2022 та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску, засвідчених належним чином.
13.05.2023, на виконання ухвали суду, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що Рішенням Конституційного суду від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та від 15.10.2013 № 9-рп/2013 роз`яснено офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до якого спірні виплати не передбачали обмеження будь - яким строком стягнення заробітної плати. Окрім того, наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпІІ України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 дію карантину через COV1D-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.
Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.
Позивач звільнена з військової служби 04.08.2022, що підтверджується наказом Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 № 207.
Предметом спору є протиправна бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.08.2022 під час проходження служби.
Позивач зазначає, що оскільки спірне питання стосується заробітної плати, то на час виникнення спірних правовідносин, строк звернення до суду не був обмежений. За змістом статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Відповідно до частин першої, другої статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній станом на час звернення позивача до суду з цим позовом, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Тобто, на дату звернення позивача до суду (03.05.2023), вже законом був встановлений строк звернення - три місяці.
Предметом цього адміністративного спору є протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.08.2022 під час проходження служби.
Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є щомісячною виплатою, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення або не призначення спірної індексації, вжити заходів щодо перевірки її виплати.
З матеріалів позову видно, що позивач звернувся до суду 03.05.2023, а звільнений зі служби 04.08.2022, що свідчить про пропуск строку позивачем звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Щодо доводів позивача, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком відповідно до частини другої статті 233 КЗпП, суд зазначає наступне.
19.07.2022 р. набули чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX до статті 233 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до цих змін працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
При цьому Законом № 2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, не передбачено зворотної дії у часі.
Проте слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.
За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.
Виходячи з цього, встановлений у статті 233 КЗпП України строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.
Натомість, строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо невиплачених будь-яких сум грошового забезпечення при звільненні з публічної служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах положень статті 233 КЗпП України в редакції Закону України № 2352-ІХ.
Тому суд відхиляє наведені доводи позивача про те, що строк звернення до суду з даним предметом спору не обмежений будь-яким строком.
Щодо доводів позивача, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпІІ України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, то суд їх відхиляє з огляду на те, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає норми Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, висновки Шостого апеляційного адміністративного суду по справі № 620/1201/23 від 27.04.2023 з огляду на дату звернення позивача з даним позовом (03.05.2023) та відсутність поважної причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, слід дійти висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.
Керуючись ст.123, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.
Позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами - повернути позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І.Соломко