Справа № 461/7092/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/7092/22 пров. № А/857/6897/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Зирянов О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2023 року(ухвалене головуючим суддею Кротова О.Б., у м. Львові) у справі № 461/7092/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову № 1229/20900/22 від 06.12.2022 виконуючого обов`язки заступника начальника управління БК та ПМП Львівської митниці Приходька Ю.Б. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі МК України), та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 237628 грн 61 коп., а справу про порушення митних правил закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що самостійне визначення митним органом коду задекларованого товару не є саме по собі підставою для кваліфікації дій декларанта як порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України. У випадку, якщо з погляду відповідача, здійснена декларантом класифікація товару не відповідає встановленим правилам класифікації, такі дії можуть бути кваліфіковані як порушення митних правил за наявності: з суб`єктивної сторони - умислу в діях особи, мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру; з об`єктивної сторони заявлення неправдивих відомостей, які необхідні для того, щоб визначити код товару, тобто провести його класифікацію, або подання документів, які містять неправдиві відомості. Окрім цього, із покликанням на ст. 69 МК України, зазначає, що Митний кодекс України прямо передбачає випадки, коли порушення або неправильна класифікація товару декларантом виключає його відповідальність. Вказані положення МК України встановлюють правила, за якими сам по собі факт зміни митним органом задекларованої класифікації товару згідно УКТ ЗЕД не може бути підставою для притягнення декларанта (уповноваженої особи) до відповідальності. Таким чином, обов`язковими для кваліфікації діяння, як порушення митних правил, є наявність однієї або кількох ознак об`єктивної сторони дії чи бездіяльності декларанта: подання недостовірних документів на товар; надання недостовірної інформації про товар; ненадання всієї наявної інформації про товар, необхідної для прийняття рішення щодо класифікації. У матеріалах даної справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 відсутні відомості щодо вчинення ним вказаних дій (бездіяльності) при здійсненні декларування товарів за митною декларацією № UA209200/2022/028159 від 02.11.2022, оскільки останній надав достовірні документи та достовірні відомості на імпортований товар. Жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву щодо достовірності, будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта не виявлено. Окрім цього, очевидним є віднесення до категорії складного випадку класифікації сміттєвозу. Таким чином, фактичні обставини декларування та наведене обґрунтування дає підстави для висновку про відсутність в діях позивача ознак і складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а також про незаконне, всупереч положенням ч. 6 ст. 69 МК України, застосування штрафу у відношенні декларанта за очевидної складності даного випадку класифікації товару.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2023 позов задоволено. Постанову Львівської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил № 1229/20900/22 від 06.12.2022, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України - закрито.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що у діях позивача наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а саме дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на загальну суму 790542, 87 грн, шляхом заявлення в митній декларації № UA209200/2022/028159 неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, а тому відносно нього 17.11.2022 було складено протокол про порушення митних правил № 1229/20900/22, а постановою від 06.12.2022 у справі про порушення митних правил № 1229/20900/22 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками вказаного правопорушення, із накладенням на нього штрафу у розмірі 2371628, 61 грн.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою про порушення митних правил № 1229/20900/22 від 06.12.2022 виконуючого обов`язки заступника начальника начальника управління БК та ПМП Львівської митниці Приходька Ю.Б., визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 2371628 грн 61 коп.

За змістом оскаржуваної постанови, 02.11.2022 у відділ митного оформлення № 4 митного поста «Городок» Львівської митниці декларантом гр. ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA209200/2022/028159 для здійснення митного оформлення у митному режимі «імпорт» товару «моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів - колісний транспортний засіб призначений виключно для механічного завантаження, перевезення та розвантаження твердих побутових відходів (Сміттєвоз), обладнаний навантажувачем ZOELLER ASF,TGYP MEDIUM XL, який є невід`ємною частиною спецтехніки на базі автомобіля марки «MAN»; модель TGS 26.320 6X2-2 BL. Екологічна норма євро - 5, шассі № НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний 6-ти циліндровий, об`єм двигуна - 10518 см3, потужністю 235кВт. Календарний рік виготовлення 2009, модельний рік 2010, кабіна дводверна, загальна кількість місць, включаючи місце для водія - 3. Виробник «MANNUTZFAHRZEUGE.AG», країна виробництва - Німеччина. Торгівельна марка «MAN», без пакування. маркування - логотип виробника «MAN», на металевій бірці вказано: ідентифікаційний номер, номер двигуна, рік виготовлення та інші технічні характеристики». Заявлений декларантом код товару за УКТ ЗЕД (моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі)).

З огляду на заявлений код товару, загальна сума митних платежів за вказаною митною декларацією становить 145534, 99 грy, а саме: мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (ставка 5%) - 27987, 50 грн; - податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (ставка 20%) 117547, 49 грн.

Разом з цим, відповідно до рішення про визначення коду товару відділу класифікації товарів Львівської митниці від 14.11.2022 № КТ-UA-2022, враховуючи положення УКТ ЗЕД в редакції Закону України «Про митний тариф України» від 04.06.2020 № 674-ІХ; основні правила інтерпретації класифікації товарів 1, 6 (Закон України «Про митний тариф України» від 04.06.2020 №674-ІХ); пояснення до УКТ ЗЕД, затверджені наказом Держмитслужби від 14.07.2020 № 256; пояснення до товарної позиції 8704 та 8705 згідно з УКТ ЗЕД; довідку про технічні характеристики транспортного засобу від 07.11.2022 № 07/11/2022-9V; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та фото товару, вказаний товар повністю відповідає вимогам пояснень до товарної позиції 8704 УКТ ЗЕД в частині класифікації товару у митному відношенні, а саме «машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні» та класифікується за кодом товару УКТ ЗЕД .

Відповідно до службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці від 16.11.2022 № 7.4-15/44/2419, сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля, з урахуванням рішення про визначення коду товару відділу класифікації товарів Львівської митниці від 14.11.2022 № КТ-UA-2022, становить 936077, 86 грн, а саме: мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (ставка 5%) 55975 грн; акцизний податок (ставка 1,65 євро за см3) 630798, 22 грн; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання 249304, 64 грн.

Таким чином, у оскаржуваній постанові дії ОСОБА_1 кваліфіковані як такі, що спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 790542, 87 грн, шляхом заявлення в митній декларації № UA209200/2022/028159 неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу.

Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе як за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей», так і за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі № 725/3788/16-а зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 20.03.2018 у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 у справі № 553/1435/17 та від 06.11.2020 у справі № 159/1754/17.

При цьому, ст.485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 cт. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє, дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України утворюють умисні, цілеспрямовані дії, зокрема про надання декларантом неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

За таких обставин, для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Так, підставою для прийняття митним органом оскаржуваної постанови є дії ОСОБА_1 , спрямовані на неправомірне зменшення необхідних для сплати податків та зборів шляхом подання до митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товарів.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач здійснюючи декларування, надав усі достовірні документи та відомості про товар, а саме: рахунок (rechnung) № 2215 від 13.10.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане 17.10.2022 компетентними органи Німеччини; контракт № 2215 від 13.10.2022; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA.014.47293-22 від 25.10.2022; довіреність від 19.10.2022 № НСВ756193; заяву про вартість доставки від 20.10.2022; платіжні доручення від 21.10.2022 № 365 та від 02.11.2022 № 367; митну декларацію країни відправлення № 22DE04E3 від 17.10.2022; листи про визначення кодів УКТ ЗЕД та митної вартості товарів № 07.11/2022 від 07.11.2022 та № 09.11/2022 від 09.11.2022, звіт експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № 09/11/2022-1V від 09.11.2022 та довідку про технічні характеристики колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України № 07/11/2022-9V від 07.11.2022.

Жоден із вказаних документів не був підданий посадовими особами Львівської митниці сумніву щодо достовірності, не було також виявлено у декларанта будь-якої прихованої інформації.

Відтак, наведене дає підстави для висновку, що стороною відповідача не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 мав намір при заповненні митної декларації вчинити дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на загальну суму 790542, 87 грн, шляхом заявлення в митній декларації № UA209200/2022/028159 неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Разом з цим, як вірно зазначено судом першої інстанції, що у даній справі не дається оцінка правильності визначення позивачем коду згідно УКТ ЗЕД під час митного оформлення товару по його митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA209200/2022/028159 від 02.11.2022, однак вважає, що під час митного оформлення товару мав місце складний випадок декларування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не з`ясував належним чином всіх обставин, які мають значення для справи, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2023 року у справі № 461/7092/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 23 травня 2023 року