Справа № 120/1410/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р. Справа № 120/1410/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана її представником адвокатом Лавренчуком А.С., до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії та відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи бухгалтером в Малому підприємстві Фірмі «Оріяна-К» з 03.05.1992 по 16.01.2012 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії за віком з урахуванням страхового стажу в Малому підприємстві Фірмі «Оріяна-К» з 03.05.1992 по 16.01.2012 та виплатити пенсію з часу припинення її виплати.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ГУ ПФУ у Вінницькій області за її зверненням від 04.01.2022 призначило пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Втім, із листа відповідача від 02.12.2022 їй стало відомо, що органом пенсійного фонду України за результатами перевірки електронної пенсійної справи припинено виплату раніше призначеної пенсії з підстав не зарахування періодів її роботи з 03.05.1992 по 16.01.2012 в Малому підприємстві Фірмі «Оріяна-К». Причиною цьому слугувала відсутність підтверджень сплати страхових внесків за вказаний період.

З такими діями відповідача позивач не погоджується та вважає, що відомості про період її роботи з 03.05.1992 по 16.01.2012 в повній мірі підтверджуються записами в трудовій книжці та довідкою № 4 від 19.10.2021, наданою МП фірма «Оріяна-К». При цьому наголошує, що обов`язок зі сплати страхових внесків законодавством покладено виключно на страхувальника, у зв`язку з чим вона не повинна відповідати за дії останнього. За таких підстав зазначає, що у відповідача не було жодних правових підстав не зараховувати спірний період роботи до її страхового стажу та припиняти виплату пенсії.

Ухвалою від 22.02.2023 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України.

07.03.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач проти позову заперечує. Вказує на те, що після перевірки електронної пенсійної справи позивача було встановлено, що до її стажу неправомірно зараховано період роботи з 03.05.1992 по 16.01.2012 в МП фірма «Оріяна-К», оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків в вищезазначеному підприємстві. Вказує на те, що провести додаткову перевірку зазначеної інформації не виявляється за можливим, оскільки МП фірма «Оріяна-К» згідно постанови Господарського суду Вінницької області від 29.05.2007 у справі №13/219-07 були припинена як юридична особа та наразі про неї відсутні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Будь-яких первинних документів цієї особи також не виявлено. За таких обставин відповідач вважає, що ним було правомірно прийнято рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу в 28 років, який дає право на призначення пенсії. З огляду на викладене відповідач вважає заявлений адміністративний позов безпідставним, а тому в його задоволенні просить відмовити.

Окрім того, 07.03.2023 відповідач також подав суду клопотання про залишення даного позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного в ч. 2 статті 122 КАС України. Вказує на те, що позивач звертаючись до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії вже знала, що 30.04.2022 їй була припинена виплата пенсії, адже вона фактично з вищезазначеного часу її не отримувала. А тому, на думку пенсійного органу, звернувшись з даним адміністративним позовом до суду в лютому 2023 року, позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду, що має наслідком застосування приписів ст. 123 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

З метою перевірки дотримання позивачем строків звернення до суду та з`ясування усіх обставин, повідомлених відповідачем, судом ухвалою від 13.03.2023 витребувано в ГУ ПФУ у Вінницькій області додаткові докази, необхідні для розгляду поданого клопотання, а також запропоновано позивачу висловити письмово свою позицію щодо ініційованого питання.

Так, на виконання вимог вказаної ухвали відповідач 20.03.2023 надав суду витребувані докази.

Також 21.03.2023 через систему Електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом з обґрунтуванням обставин, які свідчать про поважність причин пропуску такого строку.

Надалі, ухвалою суду від 31.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду. Натомість заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено та поновлено позивачу строк звернення до суду в даній адміністративній справі.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 04.01.2022 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду поданих документів територіальним органом Пенсійного фонду України було прийнято рішення про призначення позивачу пенсії з 16.10.2021, яка виплачувалась позивачу по 30.04.2022.

Надалі, за результатами перевірки електронної пенсійної справи, яка відпрацьовувалась за принципом єдиної черги, відповідачем було встановлено, що до стажу ОСОБА_1 неправомірно зараховано період роботи з 03.05.1992 по 16.01.2012 в МП фірма «Оріяна-К» згідно записів трудової книжки (п. 11-12) та уточнюючої довідки № 4 від 19.10.2021, оскільки згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків за період роботи в вищезазначеному підприємстві починаючи з 01.01.1998 по 31.01.2012.

За таких обставин відповідачем було прийнято рішення про припинення виплати позивачу пенсії з 30.04.2022.

В подальшому, з метою з`ясування обставин щодо неотримання пенсійної виплати, позивач через свого представника звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із відповідним запитом від 21.11.2022, на який отримала відповідь у формі листа від 02.12.2022 № 0200-0305-8/91104 в якому повідомлено, що причиною припинення виплати пенсії є відсутність у позивача необхідного стажу у 28 років, який дає право на призначення пенсії. Також у цьому листі зазначено, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не має можливості здійснити зустрічну звірку довідки про стаж від 19.10.2021 № 4, виданої МП фірма «Оріяна-К» ОСОБА_1 за період з 03.05.1992 по 16.01.2012 у зв`язку з відсутністю будь-яких первинних бухгалтерських документів даного підприємства.

Вважаючи, що орган Пенсійного фонду протиправно позбавив її пенсійної виплати, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи, які у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 досягли віку 60 років та набули страховий стаж 28 років.

Отже, позивачу як особі, яка в 2021 році досягла віку в 60 років, для призначення пенсії необхідно мати страховий стаж не менше 28 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.91 № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як слідує із матеріалів справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи під номерами 11 та 12 про період роботи останньої в МП фірма «Оріяна-К» на посаді бухгалтера з 03.05.1992 по 16.01.2012.

Така ж інформація відображена і в довідці МП фірма «Оріяна К» від 19.10.2021 за № 4, яка разом із іншими документами була подана позивачем в пакеті документів для призначення пенсії.

Натомість, посилаючись на дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, в яких відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за період з 01.01.1998 по 31.01.2012, відповідач робить висновок про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача вищезазначених періодів та, відповідно, - підстав для набуття права на призначення пенсії за відсутності необхідних 28 років стажу.

Таким чином визначальним для вирішення цієї справи є з`ясування обставин про те, чи підлягає зарахуванню спірний період трудової діяльності позивача в МП фірма «Оріяна-К» до її страхового стажу та наявність у зв`язку з цим права на отримання пенсії згідно статті 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Із цього приводу суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із статтею 20 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

У той же час загальний трудовий стаж - це період офіційної трудової діяльності, що підтверджується записами в трудовій книжці чи іншими документами, виданими за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд звертає увагу, що поняття "страховий стаж", який є необхідним для призначення пенсії, введено в дію з 1 січня 2004 року Законом статті 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Основною новацією цього терміну є те, що наявність стажу прямо пов`язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто з 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам. Це є принциповою відмінністю між поняттями "трудовий стаж" та "страховий стаж". Весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства.

Так, законодавством, яке діяло до прийняття Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Таким чином до страхового стажу зараховуються лише періоди, за які були сплачені страхові внески: до 01.01.2004 стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, а після 01.01.2004 стаж зараховується за даними персоніфікованого обліку виходячи з суми сплачених внесків.

В даному випадку суд дійсно не має підстав не погодитись із доводами позивача про те, що обов`язок зі сплати страхових внесків покладається саме на підприємство - страхувальник. Із чого слідує, що працівник цього підприємства не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 березня 2019 року у справі N 688/947/17, від 23 березня 2020 року у справі N 535/1031/16-а, у справі N 341/460/17 від 09.10.2020 та ін.

Проте, обставини даної справи не є повністю подібними до тих вищезазначених справ, що переглядались Верховним Судом. Зокрема, у цій справі є свої особливості, про які суд не може не згадати.

А саме, висновок суду касаційної інстанції про те, що ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески є застосовний лише в тому випадку, коли у спірних правовідносинах немає сумнівів у тому, що працівник (позивач) дійсно офіційно виконував трудову діяльність в спірний період, тобто є добросовісним учасником пенсійних відносин. Натомість недобросовісність проявлялася лише в поведінці страхувальника, який безпідставно не сплачував страхові внески за свого працівника.

Однак, в межах обставин цієї справи слідує, що позивач згідно записів трудової книжки з 03.05.1992 по 16.01.2012 займала посаду бухгалтера в МП фірма «Оріяна-К». Тобто, за загальним правилом, вважалась відповідальною особою за організацію документообігу, ведення та контролю обліку господарської діяльності, складання та подання звітності по підприємству тощо.

В той же час як вбачається із матеріалів справи, постановою Господарського суду Вінницької області від 29.05.2007 по справі № 13/219-07 припинено юридичну особу фірму «Оріяна-К» (). Підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що дане підприємство з 1997 року не подає до державної податкової інспекції декларацій і розрахунків та не здійснює оперативний і бухгалтерський облік результатів своєї роботи, не надає відповідно до вимог закону фінансову звітність щодо своєї господарської діяльності.

Тобто, цим судовим рішенням підтверджено, що підприємство, на якому позивач займала посаду бухгалтера, з 1997 року фактично не здійснювало діяльності, яка підлягала відображенню в бухгалтерському та податковому обліку і звітності. А отже залишається незрозумілим, а чи дійсно позивач займаючи посаду бухгалтера даного підприємства фактично здійснювала та чи могла здійснювати свою трудову діяльність у спірний період. Інших доказів окрім як трудової книжки та довідки № 4 від 19.10.2021 позивачем на підтвердження таких обставин надано не було.

Оцінюючи такі докази суд враховує, що відповідна постанова Господарського суду Вінницької області набула законної сили. При цьому, станом на даний час Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Реєстр) не містить будь-яких відомостей про підприємство фірма «Оріяна-К» за кодом 13317980, що власне підтверджується отриманою судом відповіддю з Реєстру № 45903 від 25.04.2023. Більше того, і здійснення зустрічної перевірки довідки № 4 від 19.10.2021 також не є можливим у зв`язку з відсутністю будь-яких первинних бухгалтерських документів цього підприємства.

Таким чином вищевикладені в своїй сукупності обставини вказують на те, що оскільки МП фірма «Оріяна-К» () було припинено як юридична особа за рішенням суду в 2007 році та не значиться в відомостях Реєстру як діюча юридична особа, тому записи внесені в трудовій книжці позивача від імені цієї особи після її припинення, як і видана такою особою довідка № 4 від 19.10.2021, вочевидь не можуть відповідати критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, визначених статтями 73-75 КАС України, які б беззаперечно підтверджували фактичну трудову діяльність позивача на даному підприємстві.

У справі Федорченко та Лозенко проти України (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом, тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

В даному випадку позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких інших переконливих аргументів та доказів (наприклад первинних бухгалтерських документів про нарахування заробітної плати, податкової звітності, архівних відомостей, тощо) які б безсумнівно підтверджували здійснення нею трудової діяльності в МП фірма «Оріяна-К» у спірний період, а відсутність в системі персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії було пов`язане виключно із невиконанням своїх обов`язків підприємством-страхувальником.

За таких обставин суд доходить висновку, що оскільки страховий стаж позивача у період роботи в МП фірма «Оріяна-К» не є підтверджений належними доказами, тобто не може бути врахований в цілях визначення права на пенсію, та за відсутності у зв`язку з цим передбачених в ч. 1 ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV всіх умов для призначення пенсії за віком (стажу 28 років), тому правових підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати згідно ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.05.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович