Справа № 344/4068/23
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4068/23
Провадження № 2-а/344/105/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Польської М.В.,

секретаря Мациборки С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. про скасування постанови ГБВ №000179 від 12.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення,-розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. про скасування постанови ГБВ №000179 від 12.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 08 березня 2023 року звернулась в суд з вказаним позовом мотивуючи тим, що постановою ГБВ №000179 від 12.01.2023 її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Відповідно до вищевказаної постанови, 12 січня 2023 року близько 22:00 год. в АДРЕСА_1 здійснено дзвінок на лінію «102» та повідомлено про сварку, якої не було, Так, зазначила, що постанова ГБВ №000179 від 12.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Наголошує, що не вчиняла завідомо неправдивий виклик поліції та відповідно докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні. Також позивач зазначила, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки, копію постанови їй не було надано у встановленому законом порядку, а отримала копію 07.03.2023 р. у Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області. Зазначає, що насправді 12.01.2023 року її чоловік ОСОБА_2 прийшов п`яний та вчинив домашнє насильство щодо неї, в ході якого ображав її нецензурними словами, погрожував, кинув табуреткою в неї, внаслідок чого встигла вибігти з квартири. На усні зауваження не реагував, після чого одразу зателефонувала на лінію «102» та повідомила про вчинення насильства над нею. Працівники поліції сказали що складають протокол на чоловіка ОСОБА_2 та дали їй підписати. 3 оскаржуваної постанови вбачається, що свідків правопорушення в ній не зазначено, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, до постанови не долучено.

23.03.2023 позивач подала заяву про заміну первісного відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області і ухвалою суду від 30.03.2023р. замінено сторону.

20.04.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 12.01.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувавши на спецлінію «102» та повідомила про сварку з чоловіком, якої насправді не було. Отримавши повідомлення на спецлінію «102» від громадянки ОСОБА_1 , на вказану нею адресу, з метою відповідного та належного реагування на повідомлення, відправились працівники СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. По приїзду працівниками поліції, заявлених по даному факту протиправних дій виявлено не було, а тому на заявника було складено адміністративну постанову серії ГБВ №000179 від 12.01.2023 року згідно із ст.183 КУпАП. Після чого поліцейським Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проінформовано позивачку про здійснення нею завідомо неправдивого виклику поліції. Встановив факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.183 КУпАП, а також поліцейським було роз`яснено позивачці її права як громадянина України передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП розглянуто та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 000179 від 12.01.2023 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 850 грн. З огляду на вище зазначене, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву за змістом якої розгляд справи просила проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, однак подав відзив на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 , просила суд поновити строк на оскарження постанови, визнавши причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

12.01.2023 року старшим інспектором СПДН Івано-Франківського районного управління поліції старшим лейтенантом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Лебухорським Т.М. винесено постанову якою притягнуто ОСОБА_1 , жительку АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Натомість, згідно копії супровідного листа державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.03.2023 року, постанова про відкриття виконавчого провадження, було надіслано ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку.

Як зазначає позивач, вона отримала 06.03.2023 року поштою лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 711156605 від 02.03.25023. А саму копію постанови по справі про адміністративне правопорушення ГБВ №000179 від 12.01.2023 року вона отримала лише після ознайомлення у Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області 07.03.2023 року.

Водночас, у відзиві представник зазначив, що така постанова їй оголошувалась на місці складання, про що свідчить її підпис на постанові, тому у поновленні строків, які пропущені з 23.01.2023р. слід відмовити. Разом з тим, відповідачем не надано копію постанови з наявним підписом позивача, а надана копія позивачем такого не містить.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції,ст. 6 зазначеної Конвенції, а тому слід поновити позивачу строк на оскарження такої постанови, оскільки звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду та які суд визнає частково поважними.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази встановив наступні обставини та відповідні їм фактичні правовідносини.

Судом установлено, що 12.01.2023 року щодо позивача ОСОБА_1 , було складено постанову серії ГБВ № 000179 по справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається зі змісту вказаної постанови, позивач притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 12.01.2023 року вчинила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: викликала працівників поліції та повідомила, що її чоловік ОСОБА_2 , на її думку вчиняє домашнє насильство, якого по факту не було, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривні (а.с.7).

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач стверджує, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, оскільки здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

До відзиву на позов було подано відповідачем і відеозапис прибуття представників поліції на місце виклику. Дослідивши наданий представником відповідача відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, судом встановлено, що сварка про яку ОСОБА_1 , повідомила працівників поліції - є відсутня. Окрім того позивачка сама зазначила, що у допомозі поліції відсутня потреба.

Тому, доводи позивача, що насправді 12.01.2023 року її чоловік ОСОБА_2 прийшов п`яний та вчинив домашнє насильство щодо неї, в ході якого ображав її нецензурними словами, погрожував, кинув табуреткою в неї, внаслідок чого встигла вибігти з квартири, на усні зауваження не реагував, після чого одразу зателефонувала на лінію «102» та повідомила про вчинення насильства над нею, працівники поліції сказали що складають протокол на чоловіка ОСОБА_2 та дали їй підписати, є спростованими матеріалами справи - відеозаписом. Окрім того, позивач не надала доказ складання на її чоловіка протоколу за насильство в сім"ї, про який вона зазначає в позові.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, у разі надання відповідачем доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, останній має спростовувати ці доводи.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 грудня 2019 року у справі №1540/4811/18.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивачем суду не надано. У той же час, на переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2ст. 77 КАС України було доведено правомірність свого рішення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення, за що передбачена відповідальність за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Однак, завідомо неправдивий виклик поліції призводить до порушення нормальної роботи органу поліції та, як наслідок, відповідні служби не в змозі будуть надати допомогу тому, хто потребує її дійсно негайно.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ГБВ №000179 від 12.01.2023 прийнята правомірно, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 19, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області про скасування постанови серії ГБВ №000179 від 12.01.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП - відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА