Справа № 585/614/23
Суддя: Цвєлодуб Г. О.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/614/23
Номер провадження 2-а/585/26/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Цвєлодуб Г.О.,

секретаря судового засідання - Салій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє адвокат Цимбал Володимир Іванович до Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м.Києві ДПП капрала поліції Чернухи Євгена Петровича, про визнання протиправною та скасування постанови ЕАР № 6391912 від 10.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Цимбала В.І., звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.01.2023 близько 15:30 год інспектором 2-го батальйону 2-ої роти УПП в м. Києві ДПП НП України капралом поліції Чернухою Є.П. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 680 грн. За змістом постанови він, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших ТЗ на цій смузі. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає визнанню протиправною та скасуванню, оскільки, без фактичного розгляду, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор суттєво порушив його права. Відповідач не надав йому можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив порядок розгляду справи.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 6391912 від 10.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі, винесену інспектором 2-го батальйону 2-ої роти УПП в м. Києві ДПП НП України капралом поліції Чернухою Є.П. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, у заяві до суду просили провести розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

15.03.2023 на адресу суду відповідач, представник ДПП Олійник І.З., надіслала до суду відзив на позов від 07.03.2023, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначила, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших ТЗ на цій смузі. Інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до вимог ст.. 245 КУпАП та правомірно виніс постанову. Відповідно до ст.258 КУпАП він мав право розглядати справу на місці зупинки транспортного засобу і позивач мав можливість скористатись правовою допомогою зателефонувавши юристу, який би прибув для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення.

20.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Цимбала В.І., в якій він вказав, що інспектор умисно протиправно порушив процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в тому числі і конституційне право на захист, тобто отримання правової допомоги. Крім того зазначив, що розгляд справи відносно ОСОБА_1 фактично не проводився, а тільки формально була винесена оскаржувана постанова. Обставини, які були викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним та фактичним обставинам. Оскаржувана постанова, умисно не була вручена на місці її винесення, а також не направлена протягом трьох днів на адресу ОСОБА_1 поштою з метою перешкодити її оскаржити. У відповіді на відзив представник позивача просить скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач, представник ДПП Олійник І.З., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідач, інспектор 2-го батальйону 2-ої роти УПП в м. Києві ДПП НП України капрал поліції Чернуха Є.П., у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши дані суду докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 10.01.2023 інспектором 2-го батальйону 2-ої роти УПП в м. Києві ДПП НП України капралом поліції Чернухою Є.П. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6391912, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

В постанові зазначено, що 10.01.2023 близько 15:20 год в м. Києві, вул. Братиславська, 3, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ позначеною дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших ТЗ на цій смузі.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що інспектором поліції незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора 2-го батальону 2-ої роти батальйону УПП в м.Києві ДПП капралом поліції Чернухою Є.П. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу не підлягають задоволенню.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Досліджений судом диск з відеозаписом підтверджує факт зупинки транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів. Також з відеозапису вбачається, що позивачем не заперечувався факт керування ним транспортного засобу з порушенням вимог дорожнього знаку 5.8 (зупинка (рух) на смузі для маршрутнихТЗ).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В ст.280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатися правовою допомогою, про що заявив відповідне усне клопотання під час зупинки його транспортного засобу. З дослідженого відеозапису вбачається, що інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови інспектора 2-го батальйону 2-ої роти УПП в м.Києва ДПП НП України капрала поліції Чернухою Є.П. серії ЕАР №6391912 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, суд частково задовольняє позов ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє адвокат Цимбал В.І.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі № 814/698/16.

Так, між позивачем та адвокатом Цимбалом В.І. укладено договір про надання правничих (правових) послуг від 09.02.2023 року.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано ордер ВМ № 1034021 на надання правової допомоги адвокатом Цимбалом В.І. та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № від 09.02.2023.

Суд, зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, слід виходити із обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

З наданих позивачем документів не можливо встановити, яку саме професійну правову правничу допомогу було надану позивачу.

Суд вказує, що будь-яка робота, виконана у ході підготовки до справи (вивчення питання, аналіз чинного законодавства, судової практики) має своїм наслідком певні результати.

Натомість у справі не міститься детального опису виконаних робіт, консультацій тощо, що надавались позивачу.

Також, слід вказати, що предметом даної справи є оскарження постанови серії ЕАР № 6391912 від 10.01.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 123 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності.

У той же час, розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку із її оскарженням у судовому порядку в суді склав 4000 грн., що підтверджується лише квитанцією про переказ готівки, що є очевидно не співмірним зі складністю даної справи.

Отже, суд враховуючи викладене, вважає, що позивачу слід відмовити у частині стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого як представник позивача діє адвокат Цимбал Володимир Іванович до Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м.Києві ДПП капрала поліції Чернухи Євгена Петровича, про визнання протиправною та скасування постанови ЕАР № 6391912 від 10.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6391912 винесену 10.01.2023 інспектором 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м.Києві ДПП капрала поліції Чернухою Євгеном Петровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 936,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О. Цвєлодуб