Справа № 160/4443/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2023 року Справа № 160/4443/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідач 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
07 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідач 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком №1 з 07 лютого 2023 року, зарахувавши у пільговий трудовий стаж періоди:
- навчання в Тернівському індустріальному технікумі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в період з 01.09.1985 по 14.06.1989 року за професією - технік-механік;
- роботи у період з 23.06.1989 року по 23.06.1989 року на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту;
- проходження з 25.06.1989 по 27.05.1991 року строкової військової служби в складі Збройних Сил колишнього Союзу радянських соціалістичних республік (СРСР).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
28.03.2023 року від відповідача 1 на адресу суду на виконання ухвали від 10.03.2023 року надійшла копія матеріалів пенсійної справи позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залучення співвідповідача по справі № 160/4443/23. В якості другого відповідача по справі №160/4443/23 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що 07.02.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із завою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
До заяви про призначення пенсії позивачем долучено, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 22.06.1989, Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 402/2 від 30.07.2021, видану Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 403/2 від 30.07.2021, видану Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», витяг з наказу по ПІВНГЗК № 207 від 11.07.1994 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті», витяг з наказу по ПІВНГЗК № 597 від 08.06.2004 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті», витяг з наказу по ПІВНГЗК № 955 від 31.05.2007 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті», диплом НОМЕР_2 від 20.06.1989.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.02.2023 року №44 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відмова аргументована наступними підставами: позивачу встановлено наявність загального страхового стажу - 41 рік 9 місяців 1 день. Пільговий стаж заявника на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, визначеним п. 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 4 роки 6 місяців 29 днів.

До пільгового стажу не зараховано періоди: з 23.06.1989 року по 23.06.1989 рік, оскільки в довідці від 30.07.2021 року №403/2 не зазначено інформацію про роботу у кар`єрі з моменту досягнення глибини 150 метрів; з 19.12.1991 по 31.12.1991 рік та з 01.01.1992 по 25.05.2005 та з 01.02.2010 по 11.10.2017 рік, оскільки взаємозалік періодів роботи за вислугу років та на пільгових умовах не передбачено чинним законодавством.

Для зарахування періоду з 23.06.1989 року по 23.06.1989 рік до пільгового стажу необхідно надати інформацію про роботу у кар`єрі з моменту досягнення глибини 150 метрів.

Не погоджуючись з цим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1статті 92 Конституції України).

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII, «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 ст.114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 вказаного Закону, на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п.1 ч.2 ст.114 вказаного Закону.

Таким чином, необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п.1 ч.2 ст.114 вказаного Закону.

Отже необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

Наведені положення кореспондуються з викладеними у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та Постанові Кабінету Міністрів «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» від 31.03.1994 №202.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п.1 та 2 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17), оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Аналіз вищенаведених норм права дає змогу суду дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 22.06.1989 р., вбачаються наступні періоди навчання, роботи та служби позивача:

- навчання в Тернівському індустріальному технікумі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в період з 01.09.1985 по 14.06.1989 року за професією - технік- механік;

- робота на посаді помічника машиніста локомотиву (тягового агрегата) на вивезенні руди, породи з кар`єру залізничного цеху №2 управління залізничного траспорту в період з 23.06.1989 по 23.06.1989 року;

- 23.06.1989 року звільнений в зв`язку з призовом в Радянську Армію по п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР;

- служба в Радянській Армії з 25.06.1989 по 27.05.1991 року;

- робота на посаді помічника машиніста локомотиву на вивезенні концентрату та обкатишів в період з 19.12.1991 по 21.05.2002 року;

- робота на посаді машиніста локомотиву (тепловозу) на вивезенні концентрату та обкатишів поза розряду в період з 21.05.2002 по 26.05.2005 року;

- робота на посаді машиніста локомотиву (тепловозу) на вивезенні гірничої маси в кар`єрі та на відвалах служби рухомого складу цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар`єру з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 в період з 26.05.2005 року по 01.02.2010 рік;

- робота на посаді машиніста тепловозу на вивезенні гірничої маси в кар`єрі та на відвалах служби рухомого складу цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси в період з 01.02.2010 року по теперішній час.

В трудовій книжці, з посиланням на відповідні накази, проведені всі записи, які належним чином скріплені підписами та печатками.

При цьому суд зауважує, що відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів того, що записи про спірні періоди в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

З матеріалів справи вбачається, що до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідачем 1 не було враховано навчання в Тернівському індустріальному технікумі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в період з 01.09.1985 по 14.06.1989 року за професією - технік-механік, робота у період з 23.06.1989 року по 23.06.1989 року на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту, період проходження позивачем з 25.06.1989 по 27.05.1991 року строкової військової служби в складі Збройних Сил колишнього Союзу радянських соціалістичних республік (СРСР).

Відповідно до Довідки № 403/2 від 30.07.2021 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній, робота позивача у період з 23.06.1989 року по 23.06.1989 року на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту відноситься до гірничих робіт, передбачених Списком №1 розділом І підрозділом 3 поз. 541, затверджених Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, Наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 261 від 09.07.2009 року, Спільного листа Міністерства праці та соціальної політики України від 04.08.2006 року № 5063/0/14-06/039 та № 10022/02-20.

Згідно з Витягом з Наказу по ПІВНГЗК № 207 від 11.07.1994 року «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті», ОСОБА_1 займав посаду помічника машиніста локомотива (тягового агрегата) на вивезенні руди, породи з кар`єра та позивач був зайнятий повний робочий день у розрізах, карєрах, рудниках і відвалах та має право на пільгове пенсійне забезпечення, яке підтверджено Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року Списком №1 Розділом І підрозділом 3 поз.541.

Пунктом 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (зарєєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: згідно п. «з» навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно- технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.

Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються в порядку й на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з п. «д» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації.

Суд зазначає, що, в даному випадку, перерва між закінченням позивачем навчання в технікумі і днем зарахування на роботу на посаду - помічника машиніста локомотиву (тягового агрегата) по вивозу руди, породи з кар`єру, становить 9 днів.

Після закінчення спеціалізованого професійного технічного навчального закладу, в якому позивач набув спеціальність технік-механік, він був зарахований на роботу на посаду помічника машиніста локомотиву по вивозу руди, породи з кар`єру, робота на якій дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №1.

Відтак, період навчання позивача в Тернівському індустріальному технікумі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до приписів підпункту «з» п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій (Затв. РМ СРСР від 03.08.1972 року №590), ст. 56 Закону №1788-ХІІ, ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», підлягає врахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №1.

Відповідно до ст. 100 Закону №1788-ХІІ, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право па пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-ХІІ або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058- ІV.

Законом № 1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 року, призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугою років для окремих категорій працівників регламентовано ст. 114. Також цей закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Вказаним Законом передбачені періоди, з яких складається страховий стаж. Так, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

З матеріалів справи вбачається, що в період служби позивача з 25.06.1989 по 27.05.1991 року в Збройних силах СРСР діяли Закон СРСР від 12.07.1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і «Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей» (Затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 року №193). Пунктом 76 зазначеного положення передбачалося, що: «Время нахождения граждан на действительной военной службе в рядах Вооруженных Сил СССР засчитывается в их общий трудовой стаж, а также в непрерывный трудовой стаж и стаж работы по специальности в соответствии с действующим законодательством».

Згідно із ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та ст. 8 ч. 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 1982 по 1996 роки, що збігається з періодом служби позивача в Збройних Силах СРСР, до набрання чинності змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Згідно з пунктом 109 Положення №509, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Частиною третьою статті 13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Отже до набрання чинності змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» діяло Положення №509, яке передбачало право особи на свій вибір прирівнювати періоди служби в складі Збройних Сил СРСР до періоду, що дає право на призначення пільгової пенсії.

При цьому обмеження щодо враховування зазначених періодів в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах, зазначеним Положенням №509 не передбачалися.

Таким чином, згідно з пунктом 109 Положення №509, позивач має право на зарахування при призначенні пенсії на пільгових умовах за віком до пільгового стажу період служби в складі Збройних Сил СРСР з 25.06.1989 по 27.05.1991 року, якому передувала робота на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегата) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту та яка відносилася до гірничих робіт, передбачених Списком №1.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач 1 протиправно відмовив позивачу у призначені пільгової пенсії за віком

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також дискреції пенсійного органу в питанні обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, та, власне, в питанні призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача від 07.02.2023 про призначення пенсії за віком за пільгових умовах із зарахуванням до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період його роботи з 01.09.1985 по 14.06.1989 року за професією - технік-механік; з 23.06.1989 року по 23.06.1989 року на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту; з 25.06.1989 по 27.05.1991 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил колишнього Союзу радянських соціалістичних республік (СРСР).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 1 не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідач 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 14.02.2023 року №44.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2023 про призначення пенсії за віком за пільгових умовах із зарахуванням до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів його роботи з 01.09.1985 по 14.06.1989 року за професією - технік-механік; з 23.06.1989 року по 23.06.1989 року на посаді помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) на вивезенні руди, породи із кар`єра залізничного цеху № 2 управління залізничного транспорту; з 25.06.1989 по 27.05.1991 року період проходження строкової військової служби.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви, у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник