Справа № 569/6272/23
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6272/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Рівненській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2022 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач вказує, що постановою капітана поліції ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Красовського A.B. від 02.02.2023 серії БАД № 725910 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. Постанова мотивована тим, що о 01:25 02.02.2023, рухаючись по вул. Вишнева в с. Забороль, позивач будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами (постановою Рівненського районного суду від 16.06.2022 № 570/664/22) керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух». Крім того, позивач порушив вимоги п. 9.2 ПДР України щодо користування зовнішніми світловими приладами (не увімкнув показчик повороту під час зміни напрямку руху), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП. Не заперечуючи фактичних обставин вчинення правопорушення позивач вважає, що відповідна постанова підлягає скасуванню з огляду на наступне. ОСОБА_1 пояснив, що приблизно о 23:45 01.02.2023, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, він дійсно керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_2 , в с. Забороль, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух». Таким чином, він порушив вимоги п. 9.2 ПДР України щодо користування зовнішніми світловими приладами (не увімкнув показчик повороту під час зміни напрямку руху). Повідомив також, що для перевірки чи він не перебуває у стані сп`яніння, працівники поліції викликали ще один патрульний автомобіль у якого був наявний газоаналізатор драгер. Однак, у зв`язку із затримкою прибуття вказаного другого патрульного автомобіля та фактичною відсутністю у нього ознак сп`яніння, прийнято рішення про недоцільність огляду на стан сп`яніння. У зв`язку із цими обставинами, на місці події інспектором ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого відносно позивача винесено постанову від 01.02.2023 серії БАД № 723014 про накладання адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122, ч.4 ст.126 КУпАП у розмірі 20 400 грн. Свою вину у вчиненні порушення позивач не заперечував. Приблизно о 01:15 вже 02.02.2023 розгляд справи було завершено. Працівники поліції та ОСОБА_1 залишили місце події. Позивач продовжив рух автомобілем до місця свого проживання, в межах цього ж населеного пункту. Орієнтовно через 5-10 хвилин по тому, близько 01:25 02.02.2023 позивач був повторно зупинений іншим патрульним автомобілем (який мав привезти газоаналізатор для перевірки особи на стан спяніння) нібито через аналогічне порушення п.9.2 ПДР України (не увімкнений показчик повороту при зміні напрямку руху). За результатами зупинки на позивача було складено нову постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, та ч. 4 ст. 126, КУпАП з повторним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн., яка і є предметом судового оскарження.

Безперечно, дії позивача в сукупності справді містять ознаки правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за яке його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з постановою від 01.02.2023 року серії БАД № 723014. Така постанова не оскаржується та наразі перебуває на виконанні в органах ДВС. Ці обставини не заперечуються позивачем. Водночас позивач вважає, що винесення відносно нього повторної постанови від 02.02.2023 серії БАД №725910 суперечить принципам адміністративного провад- ження та змісту юридичної відповідальності вцілому. Слід зауважити також, що матеріали адміністративного провадження за оскаржуваною постановою від 02.02.2023 серії БАД №725910 взагалі не містять доказів порушення позивачем правил користування світловими приладами (не увімкнення показчика повороту при зміні напрямку руху), хоча ця обставина нібито і є офіційною підставою для повторної зупинки транспортного засобу. При цьому, відповідний патрульний автомобіль прибув на місце саме для того, щоб доставити пристрій драгер для перевірки позивача на стан сп`яніння, тож особа яка складала повторний протокол, дійсно була обізнана про обставини справи ще до безпосередньої зупинки транспортного засобу позивача. На переконання позивача такі дії є зловживанням правом зі сторони працівників правоохоронного органу.

10 квітня 2023 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

02 лютого 2023 року капітаном поліції ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Красовським A.B. винесено постанову серії серії БАД № 725910, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн, з якої слідує, що позивач 02 лютого 2023 року, рухаючись по вул. Вишнева в с. Забороль, позивач будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами (постановою Рівненського районного суду від 16.06.2022 №570/664/22) керував автомобілем ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух».

За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з ст.23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом норм ч.1, ч.2 ст.7, ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд зазначає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч.4 ст. 126 КУпАП, відповідачем суду не надано.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 204/8036/16-а.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вказане вище, надаючи правову оцінку аргументам позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушень за ч. 2 ст. 122 та ч. 4 ст.126 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову капітана поліції ВП № 1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Красовського A.B. від 02.02.2023 серії БАД № 725910 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 грн (п`ятсот тридцять шість) 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Рівненській області, , м.Рівне, вул. М. Хвильового, 2.

Повне судове рішення складене та підписане 22.05.2023.

Суддя Левчук О. В.