Справа № 753/7871/23
Суддя: Сирбул О. Ф.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7871/23
провадження № 2-а/753/72/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора В1Р1Б3П2 (ОЛБ) УПП у м. Києві Пильника О.М. про оскарження протоколу та постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо розпивання алкогольних та слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора В1Р1Б3П2 (ОЛБ) УПП у м. Києві Пильника О.М. про оскарження протоколу та постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо розпивання алкогольних та слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, позивач звернувся до суду зі скаргою, а не з позовної заявою, як це передбачено вимогами приписів ст.ст. 46, 160 КАС України.

Частиною 1 ст. 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. (ч. 4 ст. 46 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Крім того, відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, за вказаними статтями посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Таким чином, працівник органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальне звання, не може виступати самостійним відповідачем у справах даної категорії, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, оскільки таким відповідачем є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 17.09.2020 (справа № 742/2298/17).

Отже, судом встановлено, що всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України у позовній заяві не визначено коло осіб та їх процесуальні статуси, зокрема не вказано відповідача, як суб`єкта владних повноважень або іншої особи до яких звернена його вимога.

Також, за правилами адміністративного процесуального законодавства адміністративний позов за формою та змістом повинен відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 160, 161 КАС України.

Вивчивши матеріали позовної заяви з доданими до неї матеріалами, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено, а саме: у порушення п. 2 позивачем не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Безумовною вимогою до усіх документів є їх чіткість та читабельність.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Разом з тим позивачем не вказано, чи всі докази ним подано до суду.

Згідно ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Частиною 5 статті 94 КАС України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163:2020", затвердженим наказом ДП "УКРНДНЦ" від 01 липня 2020 року № 144. Цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації (далі - документи), зокрема на: організаційні (положення, статути, посадові інструкції, штатні розписи тощо); розпорядчі (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб (далі - юридична особа) незалежно від їхнього функціонально-цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів.

Згідно з п. 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163:2020" передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки "Для копій".

Всупереч вищевказаним законодавчим нормам всі надані позивачем копії письмових доказів (для суду та відповідача) взагалі не засвідчені (відповідність кожної копії письмового доказу оригіналу має складатися зі слів "Згідно з оригіналом" та бути окремо підтверджена особистим підписом позивача із зазначенням його власного імені та прізвища, а також дати такого засвідчення).

Таким чином, позивачеві слід надати суду копії письмових доказів (для суду та відповідача), засвідчених належним чином та у читабельному вигляді.

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Отже, судом встановлено, що всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України у позовній заяві не визначено коло осіб та їх процесуальні статуси, зокрема не вказано відповідача, як суб`єкта владних повноважень або іншої особи до яких звернена його вимога.

Окрім зазначених недоліків, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору чи документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, про що Дарницьким районним судом м. Києва складено віджповідний акт про відсутність документу, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З 01 листопада 2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", яким регулюються питання розміру судового збору, порядку його сплати та звільнення від сплати, а не Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається за правилами адміністративного судочинства, застосуванню підлягають приписи КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" встановлені пільги щодо сплати судового збору.

Слід зазначити, що відповідно до статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір, як за дві немайнові вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн., за дві немайнові вимоги 1073,60 грн.

На підтвердження сплати судового збору позивачу необхідно надати до суду оригінал квитанції.

За містом ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вказані недоліки протягом п`яти днів із дня отримання ухвали шляхом направлення на адресу Дарницького районного суду м. Києва нової редакції позовної заяви з урахуванням визначених недоліків та відповідній кількості примірників до кількісного складу учасників процесу (ч. 1 ст. 161 КАС України), та оригінал квитанції про сплату судового збору за дві немайнові вимоги в розмірі 1073,60грн.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 5, 160, 161, 169, 171 КАС України, суддя, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора В1Р1Б3П2 (ОЛБ) УПП у м. Києві Пильника О.М. про оскарження протоколу та постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо розпивання алкогольних та слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді - залишити без руху, надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів від дня отримання копії вказаної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: