Справа № 473/615/23
Суддя: Кологрива Т. М.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/615/23
Провадження № 2-а/467/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.05.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа Вознесенське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Вознесенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 15 січня 2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КпАП України з накладенням штрафу у розмірі 850 грн. за те, що 15 січня 2023 року в м.Вознесенськ він, перебуваючи у неадекватному стані, здійснив неправдивий виклик поліції, а саме: що йому хтось стукає у вікно, однак такого факту не було. Посилаючись на те, що він викликав поліцію, оскільки його сусід, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображав його і його дружину нецензурною лексикою та наніс останній тілесні ушкодження, працівник поліції не з`ясував усі обставини справи та не намагався допомогти йому в даній ситуації, а відразу склав постанову по справі про адміністративне правопорушення, працівник поліції не повідомив у встановленому порядку про розгляд справи та не роз`яснив йому його права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а лише вказав у якій графі постанови поставити підпис, вважає дії інспектора упередженими та такими, що базуються лише на його домислах та припущеннях, прохав скасувати оскаржувану постанову як необґрунтовану та таку, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю доказів наявності у позивача умислу на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2023 року дану адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

У подальшому, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року справу передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та прохав розглянути справу у його відсутність.

ПредставникГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, подав відзив по справі, в якому прохав відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена інспектором СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Русеєвим О.Г., якому відповідно до чинного законодавства та посадових інструкцій надано повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Відповідно до рапорту, 15.01.2023 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що цього ж дня за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 повідомив про те, що його сусіди вчиняють відносно нього хуліганські дії. З аналізу рапорту чергового та пояснення свідка ОСОБА_2 вбачається, що позивач зателефонував до служби 102 з метою завдання сусідам неприємностей. При відпрацюванні повідомлення та опитуванні свідка працівникам поліції стало відомо, що ОСОБА_2 перебував 15.01.2023 року у квартирі своїх батьків, ніхто позивачу скло не вибивав, не вчиняв ніяких хуліганських дій відносно нього і позивач постійно викликає наряд поліції. Тобто, ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що ніякого порушення закону з боку сусідів не було, все одно бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції, саме тому дії позивача кваліфікуються як завідомо неправдивий виклик поліції, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Крім цього, вважає, що позивач звернувся до суду з порушенням строків, визначених ст. 122 КАС України, зазначаючи, що оскаржувану постанову позивач отримав 21 січня 2023 року, тому строк на її оскарження минув 31 січня 2023 року, а оскільки позивач надав працівникам поліції пояснення 15 січня 2023 року, то строк оскарження сплинув 25 січня 2023 року.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, письмових пояснень по справі не подав.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття учасника справи у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність неприбулих учасників.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

15 січня 2022 року поліцейським Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Русеєвим О.Г. винесено постанову відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог ст. 183 КпАП України, якою до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Із змісту постанови вбачається, що 15 січня 2023 року в м.Вознесенськ по вул. Одеській ОСОБА_1 , перебуваючи у неадекватному стані, здійснив неправдивий виклик поліції, а саме: що йому хтось стукає у вікно, однак такого факту не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення закону відповідними доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В свою чергу, на виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності прийнятого рішення відповідачем до суду надано рапорт помічника чергового Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 15.01.2023 року, у якому зазначається, що 15.01.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО № 416 від 15.01.2023 року як хуліганство. Згідно фабули вказаного рапорту зазначається, що 15.01.2023 року о 16.48 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.01.2023 року о 16.44 за адресою: АДРЕСА_2 сусіди відносно нього вчиняють хуліганські дії. Заявник ОСОБА_1 .

Також, за змістом рапорту ОСОБА_3 15 січня 2023 року надійшов виклик від ОСОБА_1 про те, що за місцем його проживання сусід вчиняє відносно нього хуліганство. При виїзді за місцем виклику було встановлено, що ОСОБА_4 вийшов (далі нерозбірливий текст) затіяв конфлікт з сусідом, під час якого вчинив порушення, на зауваження не реагував, (далі наступний текст без знаків пунктуації і без поєднання по змісту): «свою дружину стукнуло по своєму вікні та ОСОБА_4 був у той час в будинку та викликав поліцію».

Однак, надані копії рапортів працівників поліції не можуть судом вважатися об`єктивними доказами у справі, оскільки ці особи є працівниками суб`єкта владних повноважень, які виконують функції забезпечення публічної безпеки і порядку, охорону прав і свобод людини та є зацікавленими особами (постанови Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 489/4827/16а та від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16а).

З пояснень ОСОБА_2 видно, що 15 січня 2023 року він перебував у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , був присутній при тому, що сусідка ОСОБА_5 провокувала та кидалась у бійку до його матері ОСОБА_6 . Потім відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та його сестрою ОСОБА_8 , у ході якого остання ображала брутальними словами його сестру. Чому сусід викликав поліцію йому незрозуміло.

Крім цього, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 15 січня 2023 року близько 14 години 30 хвилин між його дружиною стався конфлікт, під час якого її ображали брутальними словами, стукали по вікну.

Пояснення ОСОБА_2 і самого ОСОБА_1 суд не може взяти до уваги як докази провини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАп України, оскільки вони не підтверджують завідомо неправдивий виклик поліції позивачем, а також не підтверджують дій позивача, спрямованих на зрив роботи поліцейських.

Навпаки, вказані пояснення вказують на наявність конфлікту між дружиною ОСОБА_4 та членами сім`ї ОСОБА_9 15 січня 2023 року.

Дані про наявність конфлікту також підтверджуються довідкою КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради № 7733-9636-9148-7951 від 16.01.2023 року, про те, що ОСОБА_10 , яка є дружиною позивача, зверталася до лікувального закладу з тілесними ушкодженнями.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення працівник поліції повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що поліцейським не було вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи. Не перевірено тих обставин, що правопорушник, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що задля притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинен встановлюватись факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Водночас, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позивача були достатні підстави вважати, що сусідами проти його дружини і нього вчиняються протиправні дії, що стало підставою для телефонного дзвінку до спецлінії 102 з метою отримати відповідну допомогу від співробітників поліції.

Суд вважає, що винесення вищевказаного рішення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки доказів, які б стверджували той факт, що провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбулося у визначеному законом порядку, суду надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним факт вчинення позивачем спірного правопорушення за ст. 183 КК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не надав суду доказів вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова відносно позивача складена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі у відповідності до вимог ч.4 ст. 286 КАС України.

Щодо твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною заявою слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 285 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови по справі про адміністративне правопорушення надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається корінець поштового повідомлення про її отримання.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 15 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 від підпису у тексті постанови та від отримання її копії відмовився. Вказано, що останньому копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надіслано рекомендованим листом за вих. № 2276/50-23 від 17.01.2023 року.

Однак, як видно із ксерокопії конверту, Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області 21.01.2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено просте поштове відправлення за вих. № 2317/59-23.

Докази про день отримання позивачем оспорюваної постанови у справі відсутні.

Відповідно до копії наказу Вознесенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги № 29 від 09.02.2023 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.02.2023 року вирішено надати останньому вторинну правовому допомогу на складання документів процесуального характеру, а саме: позовної заяви про скасування постанови серії ГАБІ № 854836 по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2023 року.

Так як позивач у тексті позовної зави зазначає, що після отримання постанови він одразу звернувся до Вознесенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про надання правничої допомоги, тобто 09 лютого 2023 року, за відсутності доказів отримання позивачем оспорюваної постанови поштою, суд вважає, що саме з 09 лютого 2023 року починається витік передбаченого законом десятиденного строку на оскарження постанови.

Звернувшись до суду з позовною заявою 14 лютого 2023 року, позивач вказаний строк не порушив, тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 192, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа Вознесенське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Скасувати постанову від 15 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КпАП України у виді штрафу у розмірі 850 грн., винесену поліцейським Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Русеєвим О.Г. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива