Справа № 380/10375/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Мартинюк В.Я.

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10375/22 пров. № А/857/5694/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

представника позивача: Луньо Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 380/10375/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55 %, з яких 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати направити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності згідно до Закону України Про міліцію та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850;

- зобов`язати прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55%, з яких 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2022р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не призначення і невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55%, з яких 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, суд зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55%, з яких 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Міністерства внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Оскільки апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, тому в силу приписів ст.308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Представник позивача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

28.01.2022р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/20903/21 суд визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття одного з можливих рішень рішення з питань призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності із ступенем втрати професійної працездатності 55%, з яких - 40% - по наслідках травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 2005 року, та 15% - від захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі установлення інвалідності відповідно до Закону України Про міліцію та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850.

Також, суд першої інстанції зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення з питань можливості призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в міліції, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб у порядку передбаченому п.п. 9-10,14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

16.04.202р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та до Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій просив виконати в добровільному порядку рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року у справі №380/20903/21, яке набрало законної сили 01.03.2022р.

27.05.2022р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69111591 за наслідками розгляду заяви стягувача ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №380/20903/21, який виданий Львівським окружним адміністративним судом 10.05.2022р.

01.06.2022р. Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом №Щ-5199/15 повідомив позивача, що у зв`язку із тривалою збройною агресією проти України має місце відсутність доступу до окремих баз інформації та заблокованість засобів комунікації. Рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення суду буде прийняте в найкоротші строки.

06.07.2022р. ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідачів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про добровільне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. у справі №380/20903/21.

Із змісту висновку про призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. у справі №380/20903/21, видно що ОСОБА_1 18.07.2022р. не погоджено призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю на підставі п.п..3.2 Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015р.

21.07.2022р. Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом №19821/15-2022 повідомив Ліквідаційну комісію Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , матеріали повернуто на доопрацювання до Ліквідаційної комісії як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

26.07.2022р. Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області листом №38 повідомив позивача, що з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.01.2022р. у справі №380/20903/21 подані матеріали з відповідним висновком направлено до Міністерства внутрішніх справ для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, однак такі повернуто до ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України «Про міліцію» №565, ч.6 ст.23 якого передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07.11.2015р. Закон України «Про міліцію» втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015р.(далі - Закон №580).

В абз.3 п.15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про Національну поліцію» визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом «Про Національну поліцію».

З метою реалізації положень ст.23 Закону «Про міліцію», 21.10.2015р. Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок про умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850, п.2 якого передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК. (надалі Порядок 850)

В п.п.2 п.3 Порядку №850, визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі : 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Із змісту п.7п.9 Порядку №850 видно, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи : заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії : довідки до акта огляду МСЕК; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органів внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або п.7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу, витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих для призначення та виплати грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям компетентним на те органом (Міністерства внутрішніх справ України) відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), оформленого наказом.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень Порядку №850.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 23.09.2021р. у справі №440/1389/19, які в силу положень ч.5ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

З матеріалів справи видно, що відповідачі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерство внутрішніх справ України не прийняли за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного із приведених вище рішень, всупереч п.9 Порядку №850.

Проте, матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу повернуті до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на доопрацювання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що не може вважатись належним рішенням в розумінні наведеної норми Порядку №850 листи Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України про повернення матеріалів на доопрацювання, оскільки вказані листи не містять підстав та мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що ОСОБА_1 не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ до складу комісії. При цьому, позивач не впливає на формування складу комісії та її фактичний склад, а також процедуру прийняття нею рішень.

Стосовно доводів апелянта про те, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції такого органу, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, без порушень принципу розподілу влади.

Тобто, суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Крім того, за усталеною судовою практикою, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

В рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на повноту встановлення судом обставин справи, встановлення наявності підстав для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, колегія суддів вважає, що захист прав позивача в такий спосіб не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Міністерства внутрішніх справ України, діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України -залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 380/10375/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.05.2023р