Справа № 520/4820/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р. рокуСправа № 520/4820/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 520/4820/21

за позовом Харківського апеляційного суду

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Харківського апеляційного суду

про визнання дій протиправними та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Харківський апеляційний суд звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського апеляційного суду заборгованість у сумі 247 469,47 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зустрічним позовом до Харківського апеляційного суду, в якому просив суд: визнати протиправними дії Харківського апеляційного суду щодо утримання нарахованої грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 200 767,22 грн.; стягнути з Харківського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 200 767,22 грн.

В подальшому, ОСОБА_1 подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про збільшення вимог зустрічного позову, в якій просив суд стягнути з Харківського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 308 205,72 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року позов Харківського апеляційного суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського апеляційного суду заборгованість у сумі 247 469,47 грн. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Харківського апеляційного суду про визнання дій протиправними та стягнення суми залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на винесення рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року та прийняти нове рішення суду. В частині позову Харківського апеляційного суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості просив залишити позов без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на звернення до адміністративного суду і відсутності поважних причин для його поновлення. Також, просив визнати протиправними дії Харківського апеляційного суду щодо утримання грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 200 767,32 грн. при звільненні ОСОБА_1 , стягнути з Харківського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 200 767,32 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 року заяву ОСОБА_1 про часткову відмову від зустрічного позову задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від частини зустрічних позовних вимог про визнання протиправними дій Харківського апеляційного суду щодо утримання нарахованої грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 107 438,50 грн. та стягнення з Харківського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 107 438,50 грн. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року по справі №520/4820/21 про відмову в задоволенні зустрічного позову в цій частині визнано нечинним. Провадження у справі в цій частині зустрічних позовних вимог - закрито. Апеляційну скаргу залишено без задоволення. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі №520/4820/21 залишено без змін.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення. В обґрунтування вимог поданої заяви зазначає, що під час апеляційного розгляду, а також в окремій заяві, доданої до апеляційної скарги, ОСОБА_1 було заявлено ряд клопотань, щодо яких не ухвалено рішення, а саме: про визнання недопустимими доказів, які суд першої інстанції взяв в обґрунтування висновків: розрахункових листів та листків непрацездатності ОСОБА_1 ; про витребування доказів виплати допомоги в зв`язку з хворобою ОСОБА_1 з 9 по 13 січня 2020 року; про ознайомлення ОСОБА_1 з ухвалою про витребування додаткових доказів; про долучення в якості доказу і дослідження в судовому засіданні інформації від ДП «Інформаційні судові системи»; про належне дослідження доказів, яким суд обґрунтував рішення; про направлення ОСОБА_1 для ознайомлення додаткових доказів, витребуваних головуючим. На підставі ст.252 КАС України просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити заявлені клопотання.

Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не з"вилися, доказів неможливості взяття участі у судовому засіданні до суду сторонами не надано.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2020 року по справі №9901/118/19.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Разом з тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

При цьому, додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору, а так само, які вирішені не так, як вважає за потрібне сторона по справі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.02.2023 року у справі №160/6209/21 та в ухвалі від 03.04.2023 року у справі №640/2656/21.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи в апеляційному порядку скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року та приймаючи за його наслідками постанову від 26.04.2023 року, дослідив усі питання, вимоги та клопотання відповідача, що були ним заявлені.

Колегією суддів надано правову оцінку клопотанню відповідача про долучення в якості доказу і дослідження в судовому засіданні інформації від ДП «Інформаційні судові системи», що підтверджує, на його думку, факт обізнаності позивача про хворобу відповідача, оскільки така інформація була своєчасно внесена до табелю обліку робочого часу суддів Харківського апеляційного суду. Колегією суддів зазначено, зокрема, що посилання апелянта на електронний табель обліку використання робочого часу суддів Харківського апеляційного суду, що міститься в КП «Д-3» є безпідставними, оскільки в подальшому до нього вносились кадрові зміни, зокрема, у зв`язку з надходженням листків непрацездатності. Вказано, що для нарахування суддівської винагороди до фінансово-економічного відділу передається табель обліку використання робочого часу суддів Харківського апеляційного суду в паперовому вигляді з відповідними підсумковими змінами на відповідний період. Копія такого табелю згідно з вимогами чинного законодавства вноситься до автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» не пізніше наступного дня після його підписання.

Посилання відповідача на не вирішення судом апеляційної інстанції клопотання про витребування доказів виплати допомоги у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 з 09 по 13 січня 2020 року, є необґрунтованими, оскільки протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 року суд витребував копії первинних документів, що підтверджують виплату ОСОБА_1 належних коштів за 2020 рік.

На виконання вказаної протокольної ухвали суду, Харківський апеляційний суд направив копії первинних бухгалтерських документів, які підтверджують перерахунок та виплату Харківським апеляційним судом за період з січня 2020 року по липень 2020 року суддівської винагороди, в тому числі допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Також, відповідно до супровідного листа від 22.03.2023 року №ЕП-01-13-12-71/23-вих, Харківським апеляційним судом було направлено ОСОБА_1 надані до суду докази, а саме: копії первинних бухгалтерських документів, які підтверджують перерахунок та виплату Харківським апеляційним судом за період з січня 2020 року по липень 2020 року суддівської винагороди та допомоги по тимчасовій непрацездатності, витребувані протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 року по справі (додатки: копії списків перерахування в банк на 18 арк.; копія видаткового касового ордеру від 22.07.2020 року на 1 арк).

Колегія суддів вказує, що ОСОБА_1 брав участь в судовому засіданні 22.02.2023 року, надавав усні пояснення стосовно виплати йому належних коштів за 2020 рік, тому посилання відповідача на не ознайомлення останнього з ухвалою суду про витребування додаткових доказів та відсутність ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є безпідставними, оскільки рішення про витребування доказів прийнято протокольною ухвалою.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений права ознайомитись з матеріалами справи, в тому числі поданими позивачем додатковими доказами на запит суду, отримати їх копії в спосіб, про який би зазначив у відповідному клопотанні.

Посилання ОСОБА_1 про залишення поза увагою суду клопотання про визнання недопустимими доказів, які суд першої інстанції взяв в обґрунтування висновків: розрахункових листів та листків непрацездатності ОСОБА_1 , оскільки це порушує недоторканість особистого життя відповідача, колегія суддів вважає помилковими.

Доводи відповідача щодо не розгляду клопотання про належне дослідження доказів, якими суд обґрунтував рішення, є безпідставними та містять виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені доводи відповідача, які на його думку не вирішені судом, не є клопотаннями, не вирішення яких шляхом винесення окремого рішення або зазначення у тексті постанови зумовлює необхідність ухвалення додаткового судового рішення.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду спірних правовідносин судом враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відтак, проаналізувавши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що вони по своїй суті зводяться до незгоди з самим судовим рішенням, до вимог відповідача здійснити переоцінку наявних в матеріалах справи доказів, та не свідчать про існування жодної з підстав, встановленої ст.252 КАС України, для можливості ухвалення судом додаткового судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями змінювати суть прийнятої раніше постанови шляхом прийняття додаткової постанови. Всі заявлені вимоги відповідача були в повній мірі розглянуті по суті при винесенні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 року, а тому відсутні підстави для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Григоров А.М.