Справа № 160/3909/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року Справа № 160/3909/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач з урахуванням позову (16.03.2023 року) подано на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2023 року просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 року надбавок як інваліду війни 3 гр. відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01.02.2023 року щомісячної доплати до пенсії за статус інваліда війни 3 групи у сумі 30% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, яке 2 рази на рік постійно підвищується, відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року, без обмеження загального розміру пенсії;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 01.03.2022 року та її невиплати в проіндексованому розмірі з застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 у відповідності з Постановою КМУ № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у відповідності до Постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» провести з 01.03.2022 року індексацію пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та щомісячну виплату з 01.07.2021 року додатково 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 .
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 надбавок як інваліду війни 3 гр. відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року; не проведення індексації пенсії з 01.03.2022 року та її невиплати в проіндексованому розмірі з застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 у відповідності з Постановою КМУ № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та не нарахування та не виплати щомісячної надбавки у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2023 року зазначена вище справа розподілена та 02.03.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 06.03.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Так, відповідно до наказу голови Служби безпеки України № 477ос від 07.04.2008 року, ОСОБА_1 , заступника начальника управління військової контррозвідки Служби безпеки України у Південному регіоні, полковника, інваліда війни 3 групи, 01.05.2008 року було звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «а» пункту 61 і підпунктом «б» пункту 63. Загальна вислуга років становить - 41 рік (календарних 38 років).
З 01.05.2008 р. позивачу була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до положень Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з відповідними надбавками.
За реплікацією «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі № 160/1821/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в судовому рішенні по справі № 160/1821/20 задоволено.
Виправлено описку, допущену в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року по справі № 160/1821/20, шляхом зазначення в резолютивній частині останнього вірного, а саме: "Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області" замість помилково зазначеного "Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року у справі № 160/11879/20 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 15.09.2020 року про грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру відповідно до наданої довідки Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області №55/11/202-299 від 15.09.2020 року у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, яке складається з: посадового окладу - 9 460, 00 грн.; окладу за військове звання - 1 480, 00 грн.; надбавки за вислугу років - 50% від посадового окладу та окладу за військове звання - 5 470, 00 грн.; надбавки за виконання особливих завдань під час проходження військової служби - 8 533, 20 грн.; надбавки за службу в умовах режимних обмежень - 1 419, 00 грн.; доплатити військовослужбовцям оперативних підрозділів, які співробітничають з особами залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності - 946, 00 грн.; премії - 946 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду від 04.01.2021 року у справі № 160/11879/20 здійснило перерахунок йому пенсії відповідно до довідки УСБУ №55/11/202-299 від 15.09.2020 року та з 01.04.2019 року почало здійснювати виплату пенсії. Оскільки позивач є інвалідом війни 3-ї групи, то йому додатково нараховувалося 25% від усієї суми, а також підвищення до пенсії у сумі 30% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, яке 2 рази на рік постійно підвищується. Така виплата пенсії відбувалася до грудня 2021 року. Тож, 06.12.2021 року позивачу на пенсійну картку було перераховано пенсію у розмірі 32 285,08 грн. за грудень. Раніше, з березня 2021 року, позивач отримував пенсію у розмірі 32 366,68 грн., а з червня 2021 року, у зв`язку з підвищенням мінімального прожиткового мінімуму, позивачу відповідач почав виплачувати пенсію у розмірі 32 392,18 грн. На запит позивача про причини зниження розміру пенсії у лютому 2022 року останній отримав лист №6512-2443/К-01/8-0400/22 від 21.02.2022 року, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повідомило, що відповідачем переглянуто виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року у справі № 160/11879/20 та приведено у відповідність розмір пенсії на виконання рішення суду станом на дату, з якою судом зобов`язано провести перерахунок пенсії. Згідно з розрахунками ПФУ з грудня 2021 року у позивача має бути незмінний розмір пенсії у сумі 32 285,08 грн. На заяви позивача до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (№38654/К-0400-21 від 03.12.2021 року та №2443/К-0400-21 від 24.01.2022 року), де позивач вказував, що дата з 01.04.2019 року означає початок перерахунку пенсії за довідкою СБУ, що додаткові нарахування йдуть останньому як інвалідові війни 3 групи на підставі ЗУ №3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що ці доплати, а також кінцева величина пенсії судом не розглядалися, прямих відповідей позивач не отримав. Суть їхніх відповідей (№1021-38654/К-01/8-0400/22 та №6512- 2443/К-01/8-0400/22) зводилася до того, що вони виконали рішення суду станом на дату, за якою судом зобов`язано провести перерахунок пенсії.

Позивач також у позові зазначає, що у наданому ПФУ розрахунку його пенсії на 01.12.2021 було зазначено, що у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму з 01.12.2021 року для непрацездатних осіб йому, як інваліду війни 3 груп, додатково зараховано 580,20 грн., а загальна сума пенсії до виплати становила 32 416,18 грн., однак з урахуванням максимального розміру пенсії і було нараховані до виплати 32 285,08 грн. Такий розмір пенсії позивача зберігається і по сьогоднішній день. Із розгляду отриманих позивачем (із ПФУ України у Дніпропетровській області виписок розрахунків пенсії за період з 01.01.2018 року по 01.12.2021 року убачається що після перерахунку пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/11879/20 від 04.01.2021 року відповідач безпідставно та протиправно обмежив нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії за статус інваліда війни 3 групи, зафіксувавши її розмір станом на 04.01.2021 року у постійній величині, без подальшого її перегляду та збільшення протягом 2021 року та на 2022 рік - двічі на рік, в залежності від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі Законів України «Про Державний бюджет України» (ст. 7), а також Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ст. 13)». Із довідки ПФУ по перерахунку пенсії станом на 01.12.2021 року, вбачається, що загальна сума пенсії до виплати повинна становити 32 416,18 грн., але в підсумку вказано, що «з урахуванням максимального розміру пенсії» її розмір з 01.12.2021 року становить 32 285,08 грн. У довідці УСБУ зазначено 7 складових грошового забезпечення, які у сумі становлять 28 254.20 грн. Інші доплати нараховуються позивачу як інваліду війни 3 групи на підставі Постанови КМ України №1381 від 28.12 2011р. «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 25%, а також відповідно до ЗУ №3551 -XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021р. «Особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам інвалідністю І, групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, (ст. 28 абз. 4)» Судом у справі №160/11879/20 ці доплати, а також кінцева величина пенсії не розглядалися. Таким чином, відповідач не мав права переглядати рішення суду в такому розрізі (розглядаючи грошове забезпечення за довідкою УСБУ та доплати як інваліда війни). Відповідач самостійно переглянув рішення суду, проігнорував Закон України та обмежив пенсію, що є порушення прав та інтересів позивача в частині виплати пенсії.

З матеріалів справи убачається, що 27.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із зверненням, в якому просив повідомити про факт проведення йому індексації пенсії, підстави обмеження розрахунку та виплати доплати за статус інваліда війни згідно ч. 13 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01.12.2021 року і в подальшому, у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму та встановити йому доплату у розмірі 2000 грн. на підставі цієї Постанови та виплачувати зазначену доплату з 01.07.2021 року в повному обсязі.

Листом від 21.02.2023 року №5687-2745/К-01/8-0400/23 на звернення позивача без дати (вх. № 2745/К-0400-23 від 25.01.2023), від 27.01.2023 (вх. № 3114/К-0400-23 від 30.01.2023), від 27.01.2023 (вх. № 3592/К-0400-23 від 01.02.2023) з питання пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило наступне. Позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року у справі 160/11879/20 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 в розмірі 90% від грошового забезпечення 28254,20 грн., яке зазначено у довідці від 15.09.2020 за № 55/11/202-299, наданої Управлінням Служби безпеки України у. Дніпропетровській області, без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії станом на 01.04.2019 складав 32 285,08 грн. Відповідно до пункту 2 прикінцевих положень Закону України від 08.07.2011 за № 3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи пенсіонерам, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною перевищує максимальний розмір пенсії, встановлений цим Законом, виплата пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом. Враховуючи зазначене, розмір підвищення як особі з інвалідністю внаслідок війни III групи обчислено у відсотковому співвідношенні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлено станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок пенсії, а саме на 01.04.2019. 16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році відповідно до якої з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) підвищуються на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1934,00 грн, 01.07.2022 - 2027,00 грн, а з 01.12.2022-2093,00 грн. Оскільки розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду, перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262 (станом на 01.03.2022 - 19340,00 грн, на 01.07.2022 - 20270,00 грн., на 01.12.2022 - 20930,00 грн), для підвищення позивачу пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до Постанови №118 підстави відсутні. З метою поетапного зменшення диспропорції в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Відповідно до пункту 1 Постанови 713 з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону № 2262 (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., встановлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. Оскільки розмір пенсії позивача обчислено на виконання рішення суду з грошового забезпечення, визначеного станом на 05 березня 2019 року, а не на 01 березня 2018 року, як визначено Постановою № 713, для встановлення до розміру пенсії з 01.07.2021 щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн підстави відсутні. Станом на 01.02.2023 пенсія позивачу виплачується у розмірі 32 285,08 грн, який обчислено на виконання рішення суду.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Так, щодо позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними про не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язання відповідача провести нарахування та щомісячну виплату з 01.07.2021 року додатково 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 01.01.1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Частиною 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 18 ст. 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частинами 1 та 2 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

11 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі по тексту - Постанова №988), яка набрала чинності 02.12.2015 та якою затверджені схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.

На виконання ч. 4 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Пунктом 5 Постанови №103 обумовлено перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводити на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

14.07.2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №713 з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України постановлено установити з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру (пункт 1 Постанови № 713).

Згідно ст.15 Закону України, від 29.06.2004, № 1906-IV "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з принципом сумлінного дотримання міжнародних договорів Україна виступає за те, щоб й інші сторони міжнародних договорів України неухильно виконували свої зобов`язання за цими договорами.

Згідно ст.14 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) від 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі, ратифікованої Законом України, від 16.09.2014, № 1678-VII "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони", в рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Поняття майно в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися майновими правами і, відповідно, майном у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі Броньовські проти Польщі (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).

Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див. рішення у справі "Кечко проти України (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, §35)).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд вважає, що суд не повинен застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (аналогічна правова позиція Верховного Суду вказана у постановах від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 713, пунктом 1 якої установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000,00 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн., щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018, які мають місце після перерахунку пенсії.

Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсі, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникла до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Отже, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ з 01.04.2019 року на виконання судового рішення від 04.01.2021 року у справі №160/11879/20 з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 року у справі №420/2473/22, від 02.03.2023 року у справі №600/870/22-а, та у постановах Верховного Суду від 26.04.2023 року у справах №160/14146/22, №380/14122/22, 380/4510/22, № 140/10795/21, постанові від 17.05.2023 року у справі №620/5518/22.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та щомісячну виплату з 01.07.2021 року додатково 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 01.03.2022 року та її невиплати в проіндексованому розмірі з застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 у відповідності з Постановою КМУ № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у відповідності до Постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» провести з 01.03.2022 року індексацію пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано неконституційним.

Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

В резолютивній частині рішення Конституційний суд України зазначив: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому, частина сьома ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, який прийнято 06 грудня 2016 року та вперше опубліковано в газеті «Голос України» 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Зі змісту внесених змін Законом України № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року, вбачається, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року по справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року по справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року по справі № 638/6363/17, від 15 квітня 2019 року по справі № 127/4270/17, від 15 квітня 2019 року по справі № 522/16973/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 295/2039/17, від 10 жовтня 2019 року по справі № 522/22798/17, від 23 червня 2020 року по справі № 686/24928/16-а, від 30 жовтня 2020 року по справі № 522/16881/17.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України Рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 01.03.2022 року та її невиплати в проіндексованому розмірі з застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 у відповідності з Постановою КМУ № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у відповідності до Постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» провести з 01.03.2022 року індексацію пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 теж підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 року надбавок як інваліду війни 3 гр. відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01.02.2023 року щомісячної доплати до пенсії за статус інваліда війни 3 групи у сумі 30% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, яке 2 рази на рік постійно підвищується, відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року, без обмеження загального розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Так, однією із соціальних гарантій є підвищення пенсії особам, визначеним у ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , а саме вказаною нормою встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни та має право на підвищення пенсії на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст.46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Статтею 1 Закону визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Згідно зі ст.2 Закону прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

При прийнятті законів України про Державний бюджет на кожний рік, визначались прожиткові мінімуми для демографічних груп населення.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2019 року -1497 грн.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року ГУ ПФУ правильно визначено розмір підвищення його пенсії як особі інвалідністю внаслідок війни III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме 449,10 грн.

Проте вказана доплата не є постійною та повинна перераховуватися у залежності від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Представник відповідача не зазначив у відзиві на позов про нарахування та виплату позивачу підвищення його пенсії як особі інвалідністю внаслідок війни III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб у відповідністю з її підвищенням. Проте згідно з розрахунком на доплату за рішенням суду позивачу фактично виплачувалась сума пенсії у розмірі 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з розрахунком пенсії позивача (лада розрахунку 01.12.2021 року) вказана доплата перерахована та становить 580,20 грн (30% від 2934,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), розрахований загальний розмір пенсії 32 416,18 грн, проте до виплати визначено 32 285,08 грн.

Таким чином, не зважаючи на нарахування доплати до пенсії виходячи з встановленого законом мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вказана доплата не виплачується у повному обсязі, продовжується виплата у розмірі 449,10грн.

Представник відповідача у відзиві не наводить жодного правового обґрунтування своїх дій та не наводить доводів в спростування позовних вимог.

Відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 року надбавок як інваліду війни 3 гр. відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року є протиправними.

Тож, похідна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01.02.2023 року щомісячної доплати до пенсії за статус інваліда війни 3 групи у сумі 30% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, яке 2 рази на рік постійно підвищується, відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року, без обмеження загального розміру пенсії теж підлягає до задоволення.л

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01.02.2023 року надбавок як інваліду війни 3 гр. відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату з 01.02.2023 року щомісячної доплати до пенсії за статус інваліда війни 3 групи у сумі 30% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, яке 2 рази на рік постійно підвищується, відповідно до Закону України №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 01.08.2021 року, без обмеження загального розміру пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 01.03.2022 року та її невиплати в проіндексованому розмірі з застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 у відповідності з Постановою КМУ № 118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у відповідності до Постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» провести з 01.03.2022 року індексацію пенсії ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,14 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 нарахування та щомісячну виплату з 01.07.2021 року додатково 2000 грн. відповідно до Постанови КМ України №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник