Справа № 219/8209/21
Суддя: Лапченко О. М.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2-а/229/16/2023

Справа № 219/8209/21

11 травня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

представника позивача Ритова Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Бахмутського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, поліцейського ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Баубекова Віктора Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду, згідно якого просить поновити пропущений ним з поважної причини строк на оскарження постанови № 1003 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень; закрити відносно нього провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та стягнути на його користь судовий збір.

В обґрунтування позову вказує, що 18 квітня 2021 року поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області сержантом поліції Баубековим В.В. було складено постанову № 1003 про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 810196, згідно якої позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Згідно зазначеної постанови 18 квітня 2021 року о 21 годині 00 хвилин в Донецькій області м. Бахмут вул. Левченко, 16, водій, керуючи автомобілем BMW х 6 н/з НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки факти, викладені у постанові, не відповідають дійсності, а саме те, що це позивач керував автомобілем BMW х 6 н/з НОМЕР_1 в період часу, який зазначений в постанові, яка оскаржується. Крім того, додані до постанови відеоматеріали фіксують лише факт спілкування позивача з поліцейськими Бахмутського ВРП ГУ НП в Донецькій області і будь яких доказів по справі про адміністративне правопорушення з приводу не пред`явлення водієм транспортного засобу документів, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, відеоматеріали не містять. Враховуючи, що поліцейський Бахмутського ВРП ГУ НП в Донецькій області належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог ПДР України, які начебто порушив позивач, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача права користування транспортним засобом були відсутні, тому вимоги посадової особи Бахмутського ВРП ГУ НП в Донецькій області про пред`явлення документів є незаконними. Ураховуючи викладене, вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим. Також відповідачем ОСОБА_2 були повністю проігноровані вимоги статті 61 Конституції України, тому що 18 квітня 2021 року, ОСОБА_2 також був складений протокол за фактом нібито вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, згідно якого він не пред`явив співробітникам поліції документи, передбачені п. 2.1 «а» ПДР України. При складанні зазначеної постанови відповідачем була порушена процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивачу не було надано можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, що призвело до унеможливлення виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, та взагалі ніякого розгляду не проводилося. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Позивач зазначає, що він взагалі не управляв транспортним засобом - автомобілем марки BMW х 6 н/з НОМЕР_1 , приблизно о 21 годині 00 хвилин 18 квітня 2021 року. У час, який був зазначений у постанові, він не перебував за кермом автомобіля і не управляв ним, не вмикав двигун і не буксирував автомобіль марки BMW х 6 н/з НОМЕР_1 , у зазначений у постанові час, за кермом перебувала колишня дружина позивача ОСОБА_3 , яка привезла до свого дому, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , їх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач дійсно перебував у цьому автомобілі, але не за його кермом, а у якості пасажира, разом з іншими пасажирами. Постанова серії БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Отже, внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушенні конституційні права позивача та норми КУпАП. Крім того, вказує, що строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 810196, він не пропустив, тому що про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 27 липня 2021 року, під час ознайомлення його захисника, адвоката Ритова Я.М. з матеріалами адміністративної справи в Артемівському міськрайонному суді Донецької області згідно протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, складеного стосовно нього поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_5 і в цей же день позивачем в Бахмутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби була отримана копія цієї постанови. Тому строк на оскарження вищезазначеної постанови спливає лише 06 серпня 2021 року і саме цей день є останнім днем строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року. Просить суд поновити пропущений ним з поважної причини строк на оскарження постанови № 1003 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 810196 від 18 квітня 2021 року та вважає, що за вказаних обставин постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2021 року до участі у справі залучено Головне управління Національної поліції в Донецькій області (юридична адреса: 87517, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нахімова, 86) у якості співвідповідача по справі.

Представник позивача - адвокат Ритов Я.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Бахмутського РВП ГУНП України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач - поліцейський ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області сержант поліції Баубеков В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду від представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гетьманенка О.П. надійшла заява, згідно якої він просив розгляд справи провести без його участі, доводи викладені у відзиві, підтримав в повному обсязі.

14.02.2022 року від відповідача - Головного управління Національної поліції в Донецькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що в рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст. КУпАП внесено зміни, а саме, після ч.1 доповнено новою ч. 2 ст. 258 КУпАП, якою передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. П. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в неавтоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі- Інструкція), визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, втями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою ст. 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, плями 128, 129, статтею 132і, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Порушення, на які вказує позивач, інспектором допущено не було. Факт вчинення правопорушення підтверджується постановою серії БАА № 810196. Жодних письмових зауважень, заперечень, пояснень чи клопотань до станови позивач під час її прийняття не надав. Отже, вимоги позивача, викладені в позовній заяві, є безпідставними. Не визнання позивачем вини у вчиненні адміністративного правопорушення, розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши доводи учасників процесу, пояснення свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом достовірно встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, БАА № 810196 від 18.04.2021 року, 18.04.2021 року о 21 годині 00 хвилин, в м. Бахмут Донецької області по вул. Левченко, 16, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW х 6 н/з НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст.14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст.ст. 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України.

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він не скоював даного адміністративного правопорушення, постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст.ст. 251, 268, 278, 279, 280 КУпАП.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КпАП України).

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує свою вину та підстави для притягнення його до відповідальності, оскільки доказів вчинення ним зазначеного у постанові правопорушення немає. Вказує, що взагалі не знаходився за кермом автомобілю марки BMW х 6 н/з НОМЕР_1 18.04.2021 року о 21 годині 00 хвилин, за кермом знаходилась його колишня дружина ОСОБА_3 і саме вона керувала автомобілем, а він знаходився в ньому в якості пасажира. Крім того, вказує, що поліцейські не надали йому можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото - i кінозйомки, відеозапису, засобів фото - i кінозйомки, відеозапису.

В оскаржуваній постанові міститься відмітка, що до постанови додається відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Однак на підтвердження обставин справи відповідачами не надано оптичного диску з записом з місця події або інших доказів на підтвердження правомірності складання відповідачем оскаржуваної постанови та не зазначено про існування таких доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому зсіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком та батьком їх спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. 18.04.2021 року близько 12 години вона разом з ОСОБА_1 , їх спільною дитиною ОСОБА_6 , цивільною дружиною ОСОБА_1 . ОСОБА_7 та її дитиною поїхали на відпочинок за місто. Додому повертались після 21 години. Оскільки вона не вживала алкоголь, то вона сама керувала автомобілем позивача марки BMW х 6 н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_8 з дітьми позаду. Спочатку планували завести сина ОСОБА_6 до її матері, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Приїхавши за цією адресою, вона пішла вкладати сина ОСОБА_6 , залишивши заглушене авто, в якому сиділи ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та її дитина, на вулиці, ключі забрала з собою. Коли повернулась, то побачила, що біля машини стоять люди, дехто з них був у формі поліцейських, інших людей вона не знає. Намагаючись дізнатися у ОСОБА_1 , що сталося, вона не змогла цього зробити, оскільки поліцейські не дали змоги поспілкуватись з ним. Посвідчень поліцейські не пред`являли, намагались психологічно тиснути на неї, запитували, чий це автомобіль, хто був за кермом, на що вона відповіла, що за кермом була вона, автомобіль стояв заглушений, ключі також були у неї. Все це тривало близько години, після чого ОСОБА_1 забрали у відділок поліції. Наступного дня ОСОБА_1 приїхав до її матері, забрав ключі та свій автомобіль.

Таким чином, відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

На час розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

А тому, враховуючи приписи ст. 286 КАС України, суд вважає можливим закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч.1 ст.222, п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП до компетенції органів, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення та до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст.286 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначене свідчить про те, що адміністративні суди наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щодо вимоги позивача про поновлення строку для оскарження постанови суд зазначає наступне.

Як вказує позивач, про існування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАА № 810196 від 18.04.2021 року, він дізнався лише 27 липня 2021 року під час ознайомлення його захисника - адвоката Ритова Я.М. в Артемівському міськрайонному суді Донецької області з матеріалами адміністративної справи згідно протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, складеного стосовно нього поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_5 , і в цей же день позивачем в Бахмутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби була отримана копія цієї постанови.

Згідно зі ст.289 КпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Так, оскаржувана постанова була ухвалена 18.04.2021 року, однак з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 05.08.2021 року, оскільки, як стверджує позивач, про винесення відносно нього оскаржуваної постанови він дізнався лише 27.07.2021 року під час ознайомлення його захисника - адвоката Ритова Я.М. в Артемівському міськрайонному суді Донецької області з матеріалами адміністративної справи відносно позивача за ст.185 КУпАП.

Стороною відповідачів суду не надано достовірних доказів та не зазначено про існування доказів вручення копії постанови ОСОБА_1 . Оскаржувана постанова даних про вручення її копії позивачу не містить.

Виходячи з наведеного, суд вважає поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 810196 від 18.04.2021 року, у зв`язку із чим, строк на оскарження підлягає поновленню.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачем не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративних правопорушень, а наявні докази не підтверджують вказаний факт, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 268, 280, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19, 77, 78, 139, 242-246, 286, 293 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутського районного відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, поліцейського ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Баубекова Віктора Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАА № 810196 від 18.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр-т Нахімова, буд. 86; ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя - О.М. Лапченко