Справа № 759/3074/23
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3074/23

пр. № 2-а/759/63/23

18 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 , підписану адвокатом Кривич Олегом Анатолійовичем до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у лютому 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд скасувати рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності постанову Серія ЕАР №5776969 від 19.08.2022 винесену поліцейським заступник ком роти капітан поліції Марченко О.С. 2 бат. 3 рота УПП в м. Києві про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.08.2022 о 18:09:16 водій керуючи ТЗ проїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а також встановлено, що водій позбавлений прав керування ТЗ Святошинським районним судом м. Києва від 23.12.2021, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, на підставі чого накладено штраф у розмірі 20400 грн 00 коп. Проте позивач із зазначеною постановою не погоджується, вона є незаконною, оскільки відповідачем порушено права позивача , а саме всупереч вимогам ст. 268 КУпАП України не було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не повідомлялося про строк на оскарження постанови, відсутній підпис позивача про ознайомлення з правами та строком на оскарження постанови ЕАР №5776969, жодних відомостей про його відмову від роз`яснення йому зазначених прав постанова не містить. Тому позивач не володіючи інформацією про свої права та не являючись фахівцем в галузі права, він не зміг реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що гарантується ст. 59 Конституцією України.

29.03.2023 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне, інспектор при вказаній події діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Засобів фото- кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 та до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» таким чином проводився відеозапис розгляду справи на портативну боді камеру, в результаті чого було встановлено, щ о водій ТЗ «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, інспектор підійшовши до водія, представився, пояснив згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» порушення правил та на підставі п 2.4 (а) висунув законну вимогу водія пред`явити документи, передбачені у п. 2.1 ПДР, також під час перевірки було встановлено, що водій позбавлений права керувати ТЗ терміном на 1 рік Святошинським районним судом . Києва від 23.12.2022 на підставі чого інспектором прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім цього, інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, та було роз`яснено права визначених ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на відеозаписі 1 (3 хв. 19 сек.), а також позивачем не доведено той факт, що інспектором порушено ст.ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП, крім цього порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення ее впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог, згідно висновку Київського апеляційного адміністративного суду у рішенні №761/4629/17 від 30.10.2017 (а.с. 44-46).

29.03.2023 відповідачем по справі подано до суду клопотання в якому він просив залишити позов без розгляду на підставі ст. 155 КАС України, посилаючись на те, що позивач не зрозуміло з якої дати відштовхувався при подачу позову до суду. Оскільки у відповідності до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів. Саму позовну заяву було подано05.03.2023, тобто якщо брати до ваги отримання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі №759/10377/22, яку зазначає позивач у своєму позові, також відповідач зазначає, що позивач подав до суду позов з тих самих підстав в строк визначеним законодавством, однак йому відмовлено у задоволенні позовних вимог, тобто даний позов позивач подає повторно, з порушенням строків подачі, отже позивач мав можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження постанови (а.с. 49, 50).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21, 220, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 14-16).

Ухвалою судді від 23.02.2023 зазначену позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з не сплатою судового збору (а.с. 23, 24).

Ухвалою судді від 08.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 38, 39).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що 19.08.2022 о 18:13:18 год. по вул. Бастіонна, 1 у м. Києві інспектором УПП у м. Києві Марченком О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі Серія ЕАР №5776969 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Який керуючи ТЗ «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а також встановлено, що водія позбавлено права керування транспортними засобами Святошинським районним судом від 23.12.2021, чим порушив мп.2.1 (а) на підставі чого позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн 00 коп. (а.с. 12-14).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі №759/10377/22 змінено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2022 в частині мотивування відмови у задоволенні адміністративного позову з підстав того, що вказаний позов поданий до неналежного відповідача (а.с. 15-18).

У вказаній постанові також позивачу роз`яснено, що вказане вище не позбавляє його права повторно звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів у встановлений законом спосіб та до належного відповідача (а.с. 17).

На підставі зазначених роз`яснень в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 позивач повторно звернувся до суду 18.02.2023.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції та накладають стягнення.

Згідно змісту п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормою ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 317-1 КУпАП передбачено, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач з 23.12.2021 є особою, яка не має права керувати транспортними засобами.

Також, суд відхиляє доводи позивача щодо ненадання позивачу права на правову допомогу, оскільки останнім жодним чином не обґрунтовано, яким чином можливість використання послуг адвоката могла вплинути на зміст прийнятої постанови. Крім того, зазначені посилання не спростовують факт керування позивачем транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, відповідальність за що передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

При цьому, посилання позивача на порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є формальними та не підтверджені доказами.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5776969 від 19.08.2022, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не спростована стороною позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18.09.2015 у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

В той же час, надані відповідачем докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Інші доводи сторін, наведені у позові та відзиві до нього, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

V. Розподіл судових витрат

у відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 7, 126, 222, 251, 317-1 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», ст.ст. 2, 5, 6, 19, 20, 46, 48 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 , підписану адвокатом Кривич Олегом Анатолійовичем до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст рішення суду складено 18.05.2023.