Справа № 200/5220/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року справа №200/5220/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (повне судове рішення складено 30 січня 2023 року) у справі № 200/5220/22 (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - також відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.09.2022 № 36 щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 09.09.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1058-ІV, починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 09.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що рішення відповідача-2 є протиправним, оскільки нею було надано усі необхідні документи, що підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено частково.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.07.2022 № 25 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах - визнано протиправним та скасовано.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 01.07.2022 з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

У іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за наслідком розгляду наданого пакету документів, було встановлено, що на момент звернення страховий стаж становив 9 років 0 місяців 04 дні. До страхового стажу позивачки не було враховано періоди роботи з 27.07.1979 по 10.09.1979, з 20.09.1979 по 02.07.1981, з 16.01.1984 по 31.12.1998, оскільки на титульній сторінці трудової книжки позивачки серія НОМЕР_1 від 28.08.1979 прізвище « ОСОБА_3» не відповідає паспортним даним «ОСОБА_3» російською мовою, пенсійний орган не мав правових підстав для врахування даних вказаної трудової книжки. Окрім того, до страхового стажу також не було враховано період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прізвище у паспорті « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу у свідоцтві про народження « ОСОБА_5 », свідоцтво про зміну прізвища не надавалося.

Наголошено на правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залиити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 07.09.1999, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

20.02.1982 позивачкою отримано свідоцтво серії НОМЕР_4 про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20.02.1982 зроблений запис за № 275.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 23.01.2020, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_7 , батьками якого є: ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_1 (мати).

Судами встановлено, що позивач звернулась 09.09.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

16.09.2022 другим відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийняте рішення №36 про відмову у призначенні пенсії. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно записів трудової книжки від 28.08.1979 серія НОМЕР_1 з 27.07.1979 по 10.09.1979, з 20.09.1979 по 02.07.1981, з 16.01.1984 по 31.12.1998, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище « ОСОБА_3» не відповідає паспортним даним заявника «ОСОБА_3» російською мовою;

- період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прізвище у паспорті « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу у свідоцтві про народження « ОСОБА_5 », свідоцтво про зміну прізвища не надавалося.

Для зарахування до страхового стажу:

- періодів роботи з 27.07.1979 по 10.09.1979, з 20.09.1979 по 02.07.1981, з 16.01.1984 по 31.12.1998 заявнику рекомендовано звернутися за підтвердженням стажу в порядку передбаченому Постановою від 10.11.2006 №18-1 про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду України від 12.11.2020 № 21-1), оскільки підприємства, на якому працював заявник, знаходяться на території (м. Донецьк) непідконтрольній українській владі;

- періоду догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати свідоцтво про зміну прізвища.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-2. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом №1058-ІV.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі -Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судами досліджено записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 28.08.1979.

Розділ "Відомості про роботу" трудової книжки позивача містить такі записи щодо спірних періодів її трудової діяльності:

№1 - 27.07.1976 - прийнято на роботу учнем швачки-мотористки до швейного цеху;

№2 - 10.09.1979 - звільнено за власним бажанням;

№3 - 20.09.1979 - прийнято техніком-технологом;

№4 - 02.07.1981 - звільнено за власним бажанням;

№5 - 16.01.1984 - прийнято на посаду няні я/в №360;

№6, №7 - 16.02.1984 - прийнято на посаду няні д/з №353;

№8 - 01.08.1984 - переведено на посаду вихователя ясельної групи тимчасово;

№9 - 03.09.1984 - переведено на посаду вихователя ясельної групи;

№10 - 31.03.1987 - переведено вихователем в д/з №174;

№11 - 01.04.1987 - прийнято вихователем в д/з №174;

№12 - 15.01.1992 - переведено вихователем в д/з №174;

№13 - 07.05.1999 - звільнено за власним бажанням;

№14 - 04.05.2000 - прийнято маляром 5 розряду в ПП «Торнадо»;

№15 - 01.07.2002 - звільнено за переведенням в ТОВ «Спутник-2002»;

№16 - 02.07.2002 - прийнято підсобним робітником 2 розряду в ТОВ «Спутник-2002»;

№17 - 22.07.2002 - звільнено за переведенням в ПП «Блиц-99»;

№18 - 22.07.2002 - прийнято підсобним робітником 2 розряду в ПП «Блиц-99»;

№19 - 18.02.2003 - звільнено за власним бажанням;

№20 - 02.06.2003 - прийнято диспетчером в ТОВ «Укринтерстрой»;

№21 - 30.01.2004 - звільнено за власним бажанням;

№22 - 02.02.2004 - прийнято диспетчером в ТОВ «Укрстрой»;

№23 - 07.09.2006 - звільнено за власним бажанням;

№24 - 02.10.2006 - прийнято диспетчером в ТОВ «Атрий»;

№25 - 30.03.2007 - звільнено за власним бажанням;

№26 - 01.05.2011 - прийнято диспетчером в ТОВ «Атрий»;

№27 - 29.03.2012 - звільнено за власним бажанням;

№28 - 09.04.2012 - прийнято диспетчером в ТОВ «БК «ГРАУНД»;

№29 - 31.07.2014 - звільнено за власним бажанням.

Як встановлено судами та вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно записів вказаної вище трудової книжки, оскільки ім`я власниці трудової книжки не відповідає паспортним даним заявниці та згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.08.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище « ОСОБА_3» не відповідає паспортним даним «ОСОБА_3» російською мовою.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 , слід зазначити, що за змістом пункту 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 2.13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З дослідженого судами титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_1 слідує, що власником трудової книжки є «ОСОБА_1 » (російською мовою), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата заповнення трудової книжки: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Титульний аркуш містить відтиск печатки та підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок.

З титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається зміна запису про прізвище власника трудової книжки, а саме вказано, що прізвище « ОСОБА_9 » змінено на « ОСОБА_3 » (російською мовою) згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 20.02.1982. Вказаний запис трудової книжки засвідчений підписом посадової особи та скріплений відповідною печаткою.

Також прізвище, ім`я, по батькові і дата народження власника трудової книжки серії НОМЕР_1 відповідають відомостям паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 07.09.1999, копії якого наявні в матеріалах справи.

Тому, на переконання суду, згаданий запис підтверджує відповідність прізвища власника трудової книжки « ОСОБА_3 » (російською мовою) її паспортним даним та свідоцтва про укладення шлюбу на момент вчинення такого запису.

Водночас слід звернути увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем-2 недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому слід зазначити, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу у вищевказані підприємства та про звільнення з роботи, а також усі записи про звільнення ОСОБА_1 з вказаних підприємств засвідчені підписами та скріплені печатками відповідних підприємств.

З огляду на наведене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів трудової книжки від 28.08.1979 серія НОМЕР_1 з 27.07.1979 по 10.09.1979, з 20.09.1979 по 02.07.1981, з 16.01.1984 по 31.12.1998.

Крім того, у спірному рішенні зазначено про зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1999 по 07.05.1999, з 01.05.2000 по 18.02.2003, з 01.07.2003 по 31.12.2003 до її страхового стажу за даними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно записів, зроблених в трудовій книжці позивача, вбачається, що вона працювала також у період з 02.06.2003 по 30.01.2004, з 02.02.2004 по 07.09.2006, з 02.10.2006 по 30.03.2007, з 01.05.2011 по 29.03.2012, з 09.04.2012 по 31.07.2014, проте відповідачем-2 не було надано оцінки вказаним періодам.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прізвище у паспорті « ОСОБА_4 » не відповідає прізвищу у свідоцтві про народження « ОСОБА_5 ».

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону № 1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність свідоцтва про народження дитини та паспорта чинним законодавством не передбачені.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 23.01.2020, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_7 , батьками якого є: ОСОБА_6 (батько) та ОСОБА_1 (мати).

Разом з заявою про призначення пенсії позивачем до пенсійного органу надавалась копія зазначеного свідоцтва про народження, що підтверджується розпискою-повідомленням від 09.09.2022.

Отже, оскільки позивачем було надано копію свідоцтва про народження дитини, відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду, у якому позивач здійснював догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, є протиправною.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач-2 наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак відповідач-2 таким правом не скористався.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість посилань відповідача-2 на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначене, рішення відповідача-2 про відмову в зарахуванні до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки від 28.08.1979 серія НОМЕР_1 з 27.07.1979 по 10.09.1979, з 20.09.1979 по 02.07.1981, з 16.01.1984 по 31.12.1998 та період догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 58 Закону № 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд враховує, що обчислення страхового стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію.

Суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 09.09.2022, оскільки з рішення відповідача-2 судом встановлено, що згідно записів зроблених в трудовій книжці позивача працювала також у період з 02.06.2003 по 30.01.2004, з 02.02.2004 по 07.09.2006, з 02.10.2006 по 30.03.2007, з 01.05.2011 по 29.03.2012, з 09.04.2012 по 31.07.2014, проте відповідачем-2 не було надано оцінки вказаним періодам.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 09.09.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Приписами пункту 4.2 Порядку подання і оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок 2), який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не може розглядати заяву.

Порядком 2 не визначено, що після скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву мають повторно застосовувати приписи пункту 4.2 цього ж нормативно-правового акту, у зв`язку з чим повторно розглянути заяву має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку.

Ним є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 200/5220/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 23 травня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв