Справа № 629/2043/23
Суддя: КАРАЩУК Т. О.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/2043/23
Номер провадження 2-а/629/9/23
17.05.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретарки судового засідання Кремінь М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи на стороні відповідача - Лозівський РВП ГУ НП в Харківській області, поліцейський ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області старший сержант поліції Маринич Юрій, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи на стороні відповідача - Лозівський РВП ГУ НП в Харківській області, поліцейський ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області старший сержант поліції Маринич Юрій, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що з 27 березня 1982 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який впродовж останнього часу систематично зловживає спиртними напоями, часто його поведінка супроводжується агресією та насильством по відношенню до неї та членів її сім?ї. 17.02.2023 року ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп?яніння, почав ображати її нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою, здійснював активні дії щодо вигнання позивачки з будинку, в якому вони разом прожили все своє подружнє життя та яке є їх спільною сумісною власністю. Зважаючи на це, ОСОБА_1 викликала поліцію аби захиститися від протиправних дій свого чоловіка. Позивачка вказала, що по приїзду, поліцейські склали якісь документи, які, як вона вважала, стосувалися ОСОБА_2 та його подальшого притягнення до відповідальності за неправомірні дії по відношенню до неї. Однак, як з?ясувалось пізніше, будь-яких документів за даним фактом поліцейські не складали, а її притягнули до відповідальності за ст. 183 КУпАП. Про існування постанови серії ГБВ №136202 від 17.02.2023 року за ст. 183 КУпАП вона дізналась завдяки своїй адвокатці Смірновій Н.А., яка неодноразово зверталася з запитами до Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області, після отримання деякої інформації, адвокаткою було направлено запит до Лозівського ВДВС. 12.04.2023 року з відповіді ВДВС дізналася про примусове виконання постанови та та отримала її копію. Як зазначила позивачка, постанова є неправомірною, безпідставною та вона заперечує свою винуватість, оскільки працівники поліції допустили бездіяльність та належним чином не відреагували на її виклик, ними не здійснено перевірку, не встановлено обставин справи, не вжито відповідних заходів. Також ОСОБА_1 вказала, що поліцейські перевищили свої повноваження, а саме за відсутності підстав склали протокол відносно неї за ст.183 КУпАП, про факт притягнення не попередили та вона вважала, що документи, які вона підписує стосуються чоловіка. Працівники поліції доказів на підтвердження її вини не надано, пояснення у неї та її чоловіка не відбирались, свідки відсутні. ОСОБА_1 зазначила, що в її діях відсутні склад і подія адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП. Зважаючи на вище вказане, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Додатково позивачка просила стягнути понесені нею судові витрати з відповідача та зупинити дію виконавчого провадження.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляли, з заявами та клопотаннями не зверталися та відзиву стосовно позову не подавали.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою ГБВ №136202 від 17.02.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850, 00 грн.
Згідно з даними, що містяться у вказаній постанові 17.02.2023 року о 20:50 год. громадянка ОСОБА_1 здійснила виклик поліції, а саме зателефонувала на лінію 102 та повідомила про факт сімейного насилля, якого насправді не було, а саме здійснила завідомо неправдивий виклик, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.
Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.
В адміністративному позові позивачка категорично заперечила свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.
Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачкою, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачкою адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано те, що позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивачки.

Враховуючи, що відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, суду не надали, а тому,

суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги позивачки про зупинення дії виконавчого провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України, Позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачка не зверталася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та не сплачувала судовий збір, відповідно до вимог КАС України, визначений за подання заяви про забезпечення позову.

В позові ОСОБА_1 просила зупинити виконавче провадження.

Так, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Приписами Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» визначено засоби та порядок захисту прав учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби в судовому порядку.

Зважаючи на вище вказане, зупинення виконавчого провадження не відноситься до повноважень суду, а тому дана вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений позивачкою, при поданні позову.

Керуючись ст. 33, ст. 183, 258, 268, 276, 278, 283 КУпАП, ст. 72-73, 77, 79, 269, 272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи на стороні відповідача - Лозівський РВП ГУ НП в Харківській області, поліцейський ВРПП Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області старший сержант поліції Маринич Юрій, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ГБВ № 136202 від 17.02.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адімінстративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 у розмірі 536,80 грн.

В частині зупинення дії виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту оголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач -Головне управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження за адресою: вул. Жон Мироносиць, буд.5, м. Харків, електронна пошта .

Треті особи:

-Лозівський РВП ГУНП в Харківській області, місцезнаходження за адресою: вул. Ярослава Мудрого, буд.7, м. Лозова, Харківська область,

- поліцейський ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Маринич Юрій Миколайович, місцезнаходження за адресою: вул. Ярослава Мудрого, буд.7, м. Лозова, Харківська область.

Суддя Т.О.Каращук