Справа № 620/4051/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4051/20 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та скасування рішення відповідача, викладеного у листі від 01.04.2020 року про відмову в проведенні перерахунку позивачу пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, виданої 26.02.2020 року № 18-21, яка видана прокуратурою Чернігівської області, у розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 13.12.2019 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року у справі № 620/4051/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.04.2020 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 26.02.2020 №18-21, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

17 лютого 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 7294/23 від позивача надійшла заява про визнання неправомірних дій вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та зобов`язання вчинити певні дії (в порядку статті 383 КАС України), в якій просить останній просив:

- визнати дії відповідача у справі №620/4051/20 - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення розміру виплачуваної позивачу пенсії з 21417,36 грн до 17690 грн незаконними;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити позивачу різницю між фактично виплаченою пенсією та раніше встановленою пенсією у розмірі 21417,36 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року та направити справу для продовження розгляду заяви до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.4, ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про повернення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява, подана заявником, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідає вимогам, визначеним частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - подана після спливу строку, встановленого частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; . На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. . У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Як зазначалось вище, підставою для повернення відповідної заяви стало те, що остання не відповідала вимогам ч.4 ст. 383 КАС України, позаяк подана після спливу десятиденного строку з дня, коли позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Втім, в межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, сформованою в постанові від 21 березня 2019 року у справі № 805/1458/17-а, відповідно до якої звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є винятковим заходом, якщо позивач вичерпав усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі № 200/5793/20-а, у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 805/1458/17-а, від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18.

Так, відповідно до матеріалів справи, 07.07.2022 року позивачем було направлено до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області заяву та виконавчий лист по справі № 620/4051/20.

03.02.2023 року, після вжиття заходів щодо примусового виконання, позивачу було надано відповідь про вжиття заходів, які, на переконання останнього, не усунули допущені порушення відповідачем у справі, отже, саме з цього часу, на переконання колегії суддів розпочався 10-денний строк для звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до матеріалів справи, заява позивача була направлена до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 10.02.2023 року, тобто в строк, передбачений ч.4 ст. 383 КАС України, що свідчить про передчасність та неправомірність постановлення спірної ухвали про повернення заяви ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 241, 242, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2023 року.