Справа № 686/3582/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/3582/23

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

22 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність з його боку порушень правил дорожнього руху, оскільки користувачем вказаного транспортного засобу в період з 3 листопада 2018 року по 3 листопада 2022 року був ОСОБА_2 та вказано про відсутність належних і допустимих доказів перевищення максимальної маси навантаження транспортного засобу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії АА №00000828 від 25 серпня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 ч.2 КпАП України, закрито.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_3 від 25 серпеня 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.132-1 ч.2 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за те, що він 30 червня 2022 року о 20 годині 15 хвилин допустив рух транспортного засобу марки "DAF CF 75.250" державний номерний знак НОМЕР_1 в Хмельницькій області, Н-25 км 274+300 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,1% (1,461 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,8% (0,908 т) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 т.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання її протиправною та скасування,

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що окрім постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суду не надано інших належних та допустимих доказів, які вказували на доведеність його вини у вчиненні правопорушення. Натомість, як вбачається з відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області від 14 грудня 2022 року №31/22-К-86аз, власником вказаного транспортного засобу є позивач, але за заявою останнього від 3 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_2 на даний транспортний засіб видавалось свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон серії НОМЕР_2 , яке знято з обліку 29 жовтня 2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно вимог ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Згідно із ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За приписами пункту 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 "Перевезення вантажу" ПДР встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Разом з тим, пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

При цьому, ст. 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Водночас, ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Відповідно до п.п.2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Тобто, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пунктів 3, 21 яких підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Таким чином, саме з ініціативи позивача вносяться до реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу. Відтак, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність відповідно до правил, встановлених ст. 14-3 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ.

З огляду на зазначене, видача сервісним центром МВС тимчасового реєстраційного талону фізичній або юридичній особі, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і/або розпорядження таким транспортним засобом, не є процедурою внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Реєстру.

Тобто, тимчасовий реєстраційний талон, який до свого позову долучив ОСОБА_1 , не є завершеною процедурою внесення належного користувача до Реєстру.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що накладаючи адміністративне стягнення саме на ОСОБА_1 відповідач діяв правомірно, оскільки керувався вимогами ст.14-3 КУпАП, відповідно до яких відповідальною особою був саме позивач і відомості про іншу фізичну особу - ОСОБА_2 не були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості як про належного користувача.

Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено підпункт пункту 22.5 ПДР, порушення якого допущено в даному випадку, що вказує на недотримання вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що остання винесена на підставі того, що позивач 30 червня 2022 року о 20 годині 15 хвилин допустив рух транспортного засобу марки "DAF CF 75.250" державний номерний знак НОМЕР_1 в Хмельницькій області, Н-25 км 274+300 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,1% (1,461 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,8% (0,908 т) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 т.

Відповідно до розрахунку, наданого відповідачем в апеляційній скарзі в оскаржувані постанові зафіксовані фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 2 шт., відстань між вісями 1-2 5430мм, навантаження на вісь 1 - 6851 кг, 2- 14772 кг; загальна маса - 21623 кг.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження загальної маси транспортного засобу виглядає так:

% перевищення = ((Х факт-Х норм- похибка пристрою)/Хнорм)*100%,

% перевищення ((21623-18000-10%*21623)/18000)*100% =8,1%

Розміри відсотків перевищення 8,1% отримані в результаті даних розрахунків, відповідають визначеному в постанові серії АА №00000828 від 25 серпня 2022 року

((32172 - 26 000 - 10% *32172) / 26 000) * 100 = 11,3 % (2,955 т).

Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу виглядає так:

% перевищення = ((Х факт-Х норм- похибка пристрою)/Хнорм)*100%,

% перевищення = ((14772-11500-16%*14772)/11500)*100% = 7,8%.

Розміри відсотків перевищення 7,8% отримані в результаті даних розрахунків, відповідають визначеному в постанові серії АА №00000828 від 25 серпня 2022 року

Тобто, з даної постанові вбачається, що позивачем допущено порушення вимог підпунктів "б" та "в" пункту 22.5 ПДР і не зазначення відповідних підпунктів жодним чином не вказує на порушення вимог ч.2 ст.283 КпАП України в частині зазначення зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, оскільки посилання на п. 22.5 ПДР оскаржувана постанова таки містить.

Аналіз представлених доказів та зазначених нормативних актів, які врегульовують дані правовідносини, надає підстави для висновку, що оскаржувана постанова містить достатній опис складу зафіксованого правопорушення та чітко визначає розміри перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, що вказує на обґрунтованість доводів апелянта в цій частині.

Крім того, згідно п.4 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі №1174, основними функціями системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, є в тому числі, автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів та автоматизоване формування проекту постанови про адміністративне правопорушення, а тому зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, судом першої інстанції не взято до увагу ту обставину, що позивач жодним чином не спростовує обставин, викладених в оскаржуваній постанові, які стали дійсною причиною притягнення його до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко І.В. правомірно виніс постанову від 25 серпеня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 ч. 2 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Відтак, посадова особа відповідача при винесенні спірної постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому підстави для скасування даної постанови відсутні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.