Справа № 420/5101/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5101/23
УХВАЛА

22 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) про відвід суді Токмілової Л.М. у справі №420/5101/23, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/5101/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 року справу передано на розгляд судді Токміловій Л.М.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року у справі №420/5101/23 забезпечено адміністративний позов шляхом заборони Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України обмежувати чи не надавати доступ до веб-порталу https://vrf.marad.gov.ua/ для здійснення перевірки дійсності документів ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року встановлено судовий контроль за виконанням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року про забезпечення позову у справі №420/5101/23. Зобов`язано Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року про забезпечення позову у справі №420/5101/23 у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

02.05.2023 року від представника відповідача надійшов звіт щодо виконання ухвали від 19.04.2023 року щодо відмови у прийнятті звіту Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) про виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року у справі №420/5101/23.

Судові засідання щодо розгляду звіту Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) про виконання ухвали суду по справі № 420/5101/23 призначені на 09.05.2023 року об 11 годині 30 хвилин та на 10.05.2023 року об 11 годині 50 хвилин не відбулись у зв`язку з заявленням представником відповідача відводу судді - Токміловій Л.М. та необхідністю вирішення заявленого відводу.

Наступне судове засідання щодо розгляду звіту Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) про виконання ухвали суду по справі № 420/5101/23 було призначене на 18.05.2022 року об 11 годині 30 хвилин.

18.05.2023 року від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Токмілової Л.М.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що про судове засідання у даній справі, яке призначене на 18.05.2023 року об 11.30 год, представнику відповідача було повідомлено засобами телефонного зв`язку о 13.37 год. 17.05.2023 року, тобто в порушення встановлених частиною третьою статті 126 КАС України строків, в силу яких, повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, що викликає сумніви в у неупередженості та об`єктивності суду.

Крім того, представник Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) зазначає про факт подачі до Вищої ради правосуддя скарги щодо вчинення, на думку відповідача, дисциплінарного проступку суддею Одеського окружного адміністративного суду Токмілової Л.М., а відтак представник відповідача вважає про ймовірність існування конфлікту інтересів в межах розгляду даної справи, що дають підстави стверджувати про існування обставин, які викликають об`єктивні сумніви у неупередженості судді Одеського окружного адміністративного суду Токмілової Л.М. під час розгляду даної справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 року у справі №420/5101/23 (головуючий у справі суддя Токмілова Л.М.) заява Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства про відвід судді Токмілової Л.М. була визнана необґрунтованою.

З огляду на що справу №420/5101/23 відповідно до ст.31 КАС України передано до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.05.2023 року, заяву про відвід колегії суддів по справі №420/5101/23 було передано для вирішення судді Білостоцькому О.В.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною 11 ст. 40 КАС України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи №420/5101/23, дослідивши наведені заявником доводи та обставини, суд вважає, що заява від 18.05.2023 року про відвід головуючого у справі судді Токмілової Л.М. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно зі статтями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року

№1402-VIII встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України №1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме обставин щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Таким чином підстави для відводу, у тому числі самовідводу судді, можна умовно поділити на безумовні - ті, що чітко визначені законом, й оціночні - які вимагають оцінки.

Так, безумовними є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України. Наявність цих юридичних фактів достатньо для того, щоб суддя був відведений.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, підстава щодо прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них доказів можливої заінтересованості судді у вирішенні справи, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підстави для застосування даної норми.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Для відведення судді, в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Частина 4 ст. 36 КАС України визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В даному випадку судом вбачається, що підставою для заявлення відводу головуючому судді фактично є незгода з процесуальними рішеннями судді, що суперечить ч.4 статті 36 КАС України.

Також суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 157 КАС України визначено скорочені строки розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а саме - клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Із змісту абзацу другого ч. 3 ст. 126 КАС України вбачається, що якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

За таких умов посилання представника відповідача на порушення судом встановлених в абзаці 1 частини третьої статті 126 КАС України строків, в силу яких повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

За усталеною практикою Вищої ради правосуддя, висловленою під час розгляду заяв суддів про втручання у їх професійну діяльність, реалізація особами передбачених законом прав не може бути розцінена, як втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя. Перебування скаржника у процесуальному статусі учасника справи не може позбавляти його наданого законом права звертатися до уповноважених державних органів щодо перевірки дій судді на предмет наявності ознак правопорушень. Водночас завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину відповідно до ст. 383 КК України тягне за собою настання кримінальної відповідальності (висновок ВРП від 15.05.2020 року).

При цьому відповідно до ст. ст. 1, 2 та 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України від 22.02.2013 року, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесності, незалежності, неупередженості та справедливості суду. Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану із здійсненням правосуддя. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, встановлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Враховуючи вищевикладене, звернення відповідача зі скаргою до Вищої Ради Правосуддя на дії судді розцінюється як реалізація цією особою гарантованого законом права на такі звернення, що не може вплинути на виконання суддею професійних обов`язків щодо розгляду конкретної справи в порядку, передбаченому процесуальним законом, а тому вказана підстава заявленого відводу також є необґрунтованою.

Інших доводів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу судді Токмілової Л.М. позивачем суду не зазначено, а судом на підставі вивчення матеріалів справи та поданої заяви не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про те, що заява Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) від 18.05.2023 року є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-11, 36, 37, 40, 241, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація Судноплавства) від 18.05.2023 року про відвід судді Токмілової Л.М. у справі №420/5101/23 - відмовити

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя Білостоцький О.В.