Справа № 826/10801/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року

м. Київ

справа №826/10801/17

адміністративне провадження № К/9901/49587/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2018 (головуючий суддя - Григорович П.О., судді: Каракашьян С.К., Смолій І.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 (головуючий суддя - Твердохліб В.А., судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про зобов`язати вчинити дії,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про зобов`язання відповідачів прийняти рішення щодо виплати компенсації 50% вартості житла в розмірі 336 898,74 грн.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИН СПРАВИ

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Шахтарське міста Антрацит Луганської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Позивач виїхав з тимчасово окупованої території до міста Бориспіль Київської області через проведення антитерористичної операції на сході України.

Підтвердженням переїзду на тимчасове проживання (перебування) до міста Бориспіль Київської області є довідка, видана Бориспільським РВ УДМС України в Київській області № від 18.11.2014 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

26.10.2015 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №37 ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного договору, позивачем за квартиру було сплачено суму коштів в розмірі 673 797,48 грн., що становить 100% вартості майнових прав.

30.06.2017 ОСОБА_1 письмово звернувся до Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з листами, в яких просив прийняти рішення щодо виплати йому компенсації 50 % вартості придбаного житла, а саме, квартири АДРЕСА_1 , в сумі 336898,74 грн.

Листом №8/17-853-17 від 18.07.2017 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило ОСОБА_1 про те, що однією з вимог цієї програми є перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, та визначені центральними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які ведуть зазначений облік, такими, що мають право на доступне житло.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він має право на компенсацію 50% вартості придбаного житла відповідно до Закону України від 16.03.2017 №1954-VIII «Про внесення змін до статті 4 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" щодо реалізації державних житлових програм».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на час звернення позивача до відповідачів із заявами про компенсацію 50% вартості житла (придбаної квартири), Порядок від 11.02.2009 №140 (в редакції від 11.05.2011) не містив в собі норм, які б врегульовували процедуру отримання такої компенсації внутрішньо переміщеним особам.

Також, судами зроблено висновок, що позивач, як власник нерухомого майна, що розташоване не на тимчасово окупованій території, чи на території населених пунктів, зазначених у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, чи переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, позбавлений права на державну підтримку відповідно до статті 4 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25.12.2008 в редакції Закону України «Про внесення змін до статті 4 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» щодо реалізації державних житлових програм» від 16.03.2017.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що відсутність прийнятого підзаконного нормативно-правового акта (Порядку), при наявності Закону від 16.03.2017 №1954-VIII, який регулює спірні правовідносини, не може бути підставою невиплати позивачу компенсації 50% вартості придбаного ним житла, оскільки право на таку виплату передбачено Законом, який має вищу юридичну силу, ніж підзаконний нормативно-правовий акт.

У відзивах на касаційну скаргу представники відповідачів просили залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до Преамбули Закону України від 25.12.2008 №800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" цей Закон прийнято з метою стабілізації будівництва, підвищення платоспроможності населення, забезпечення реалізації житлових прав громадян, які потребують державної підтримки, стимулювання розвитку будівельної та суміжних галузей в умовах світової фінансової кризи.

Цей Закон спрямований на подолання кризових явищ у будівельній галузі та регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з будівництвом житла.

Статтею 1 Закону №800-VI передбачено організаційні заходи з розв`язання нагальних проблем у сфері житлового будівництва.

Так, відповідно до цієї статті подолання кризових явищ у будівельній галузі та житловому будівництві здійснюється відповідно до цього Закону шляхом:

викупу в забудовників та/або фінансових установ нереалізованого житла в об`єктах будівництва, що споруджувались із залученням коштів фізичних осіб у разі неспроможності забудовників продовжувати будівництво житла у зв`язку з недостатнім обсягом коштів для формування фондів соціального та службового житла;

надання громадянам державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла шляхом сплати державою частини його вартості;

отримання громадянами житла в оренду з викупом за рахунок власних коштів громадян та коштів державної підтримки;

надання фізичним та юридичним особам пільгових кредитів на будівництво житла та компенсацій процентної ставки за цими кредитами;

збільшення статутних капіталів державних банків та Державної іпотечної установи для надання кредитів на завершення будівництва багатоквартирних житлових будинків;

викупу державою у кредиторів іпотечних кредитів, отриманих фізичними особами на будівництво та придбання житла до набрання чинності цим Законом і віднесених до категорії ризикованих.

Таким чином, законом передбачено виключний перелік організаційних заходів з розв`язання нагальних проблем у сфері житлового будівництва і подолання кризових явищ у будівельній галузі та житловому будівництві у формі компенсації частини вартості придбаного житла не передбачено.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону №800-VI одним з шляхів подолання кризових явищ у будівельній галузі та житловому будівництві є надання громадянам державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла шляхом сплати державою частини його вартості.

За змістом наведеної норми державна підтримка надається для будівництва (придбання) не будь-якого житла на ринку нерухомості, а лише доступного.

Визначення поняття «доступного житла» наведено у частині першій статті 4 Закону №800-VI, відповідно до якої доступне житло - збудовані і ті, що будуються за державної підтримки, житлові будинки (комплекси) та квартири.

Відповідно до частин другої та третьої цієї статті державна підтримка у розмірі 50 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або пільгового іпотечного житлового кредиту надається, в тому числі, внутрішньо переміщеним особам, на яких поширюється дія Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII.

Право на отримання державної підтримки надається громадянам, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до законодавства.

Державна підтримка надається з розрахунку не більш як 21 квадратний метр на одну особу та додатково 10,5 квадратних метра загальної площі житла на сім`ю. Решту вартості житла сплачує громадянин, який уклав договір про будівництво (придбання) доступного житла, за власні кошти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 №140 затверджено Порядок забезпечення громадян доступним житлом.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку для розрахунку обсягу державної підтримки вартість 1 кв. метра загальної площі житла не повинна перевищувати граничної вартості 1 кв. метра житла, що визначається згідно з порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для надання державної підтримки з метою будівництва (придбання) доступного житла, затвердженим відповідно до законодавства.

Вартість загальної площі житла, що перевищує нормативну площу, сплачується громадянином за вартістю, визначеною у договорі про будівництво.

У разі коли визначена забудовником вартість 1 кв. метра загальної площі житла перевищує граничну вартість 1 кв. метра житла, зазначену в абзаці першому цього пункту, громадянин, який виявив бажання придбати таке житло, сплачує різницю вартості за власний рахунок.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що для розгляду пропозицій щодо формування переліку об`єктів житлового будівництва, на добудову (будівництво) яких або придбання житла в яких можуть спрямовуватися кошти, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 4 цього Порядку, утворюється міжвідомча комісія, склад якої затверджується Мінрегіоном та до складу якої включається представник МТОТ.

До участі у відборі житлових об`єктів допускаються забудовники (замовники, управителі, продавці) (далі - забудовники), які подали в установленому порядку гарантійний лист і погоджений керівником територіального органу Держархбудінспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі графік виконання будівельно-монтажних робіт, форма яких затверджується Мінрегіоном.

Під час відбору об`єктів пріоритет надається об`єктам з вищим ступенем будівельної готовності та вищим класом енергетичної ефективності.

Рішення міжвідомчої комісії оформляється протоколом.

Таким чином, обов?язковими умовами надання державної підтримки внутрішньо переміщеним особам на підставі статті 4 Закону №800-VI є будівництво (придбання) на підставі відповідного договору доступного житла громадянами, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до законодавства.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою і згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.04.2016 №57835589, з 14.04.2016 є власником квартири, загальною площею 58,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, доказів того, що вказана квартира була збудована за державної підтримки позивачем не надано і судами такі обставини не встановлені, відтак така квартира не відповідає визначеному частиною першою статті 4 Закону №800-VI поняттю доступного житла.

За таких обставин підстави для надання позивачу державної підтримки на підставі Закону N 800-VI відсутні.

Суди першої та апеляційної інстанції прийняли правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позову, однак за неправильних мотивів.

За правилами частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальні частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/10801/17, з врахуванням висновків, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/10801/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук