Справа № 320/16186/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, податкової вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року позивач - Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив:

- стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 358 447,42 грн., в рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов та об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №0-1027 від 08.10.2020 року, №0-1027 від 16.02.2021 року, визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» №60520-13/568 від 30.12.2020 року, з первісним позовом Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 358447,42 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року адміністративний Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено повністю, стягнуто зі ОСОБА_1 358447,42 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч чотириста сорок сім грн. 42 коп.) в рахунок погашення податкового боргу, у задоволенні зустрічного адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування податкової вимоги - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову Головного управління ДПС у Київській області в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Державної податкової служби у Київській області до суду апеляційної інстанції не надходив.

23 травня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 22658, від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю прибути у судове засідання у зв`язку з підвищеним рівнем ракетної небезпеки по Київській області та місту Київ.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з огляду на те, що матеріали справи місять достатню кількість доказів та первинної документації, явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, крім того м. Київ з 25 квітня 2022 року не належать до районів проведення воєнних (бойових) дій або районів, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), визначених Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України у наказі від 25 квітня 2022 року № 75.

В силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову та стягнення податкового боргу, суд першої інстанції виходив з того, що суму заборгованості до державного бюджету ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) є власником нежитлових будівель: літера «А» загальною площею 1591,1 кв. м, «Б» загальною площею 976,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 з 01.09.2008, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №294739831 від 14.01.2022 року.

Заборгованість відповідача по єдиному податку з фізичних осіб виникла на підставі самостійно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №б/н від 23.01.2014 року.

Податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб складається з заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20.06.2021 року по 20.09.2021 року.

Крім того, Головним управлінням ДПС у Київській області винесені податкові повідомлення-рішення від 08.10.2020 року №0-1027 (форма «Ф») на загальну суму 243800,30 грн. з податку на нерухоме майно за 2017-2019 роки, відмінне від земельної ділянки; та від 16.02.2021 року №0-1027 (форма «Ф») на суму 111153,44 грн. з податку на нерухоме майно за 2020 рік, відмінне від земельної ділянки.

У зв`язку з несплатою відповідачем суми грошового зобов`язання, контролюючим органом направлено за податковою адресою відповідача податкову вимогу від 30.12.2020 року №60520-13/568 на суму 243800,30 грн., яку вручено відповідачу 25.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та самим апелянтом в апеляційній скарзі.

Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 борг по єдиному податку з фізичних осіб, з часу надіслання відповідачу зазначеної податкової вимоги податковий борг відповідача не переривався та станом на час звернення позивача до суду складає всього 358447,42 грн.

У зв`язку із несплатою відповідачем податкового боргу, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Не погоджуючись із правомірністю прийнятих позивачем рішень, відповідач подав до суду зустрічний позов про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПКУ визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, контролюючим органом визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 3493,68 грн. на підставі самостійно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

Доводи апеляційної скарги не містять заперечень стосовно нарахованого Головним управлінням ДПС у Київській області податку з фізичних осіб, з огляду на що, в межах присів ч.1 ст. 308 КАС України колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення контролюючого органу в цій частині.

Також, відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 даного Кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

Відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів, позивачеві на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі: літера «А» загальною площею 1591,1 кв. м, «Б» загальною площею 976,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 з 01.09.2008.

Згідно п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Так, відповідно до рішення Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області №03-31 від 03 лютого 2016 року «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» вирішено встановити в Озернянській сільській раді податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Визначено ставку податку на інші нежитлові об`єкти в розмірі 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м бази оподаткування (п. 1.5.1). У пункті 1.3 вказаного рішення вказано, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Аналогічними рішеннями Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області №11-148 від 12 липня 2017 року, №18-253 від 22 червня 2018 року, №25-352 від 26 червня 2019 року визначено ставки податку на 2018, 2019, 2020 роки на інші нежитлові об`єкти в розмірі 1,0%, 1,0%, 1,0% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м бази оподаткування.

Відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунків податкових повідомлень - рішень, винесених відносно позивача, контролюючим органом вказано адресу об`єкта, загальну площу, розмір частки у праві спільної сумісної власності, ставка податку та суму податку, ставки податку визначені в розмірі 1 % та 0,5 %, як вказано у рішеннях Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що спростовує доводи апеляційної скарги відносно того, що спірні податкові повідомлення - рішення були обраховані враховуючи ставки (згідно доводів контролюючого органу викладених у відзиві на зустрічний позов), вказані в рішеннях Білоцерківської міської ради Київської області, більше того, невірне зазначення назв рішень на підставі яких було обраховано суми податкових зобов`язань жодним чином не сплинуло на вірність такого обрахунку, позаяк ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості є однаковими протягом спірного періоду.

Інших доводів щодо протиправності винесених податкових повідомлень - рішень апеляційна скарга не містить.

Згідно підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового Кодексу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку (абз 1 п. 102.1 ст. 102 ПК України).

Отже, Головним управлінням ДПС у Київській області в межах строку, передбаченого п. 102.1 ст. 102 ПК України, на підставі рішень сільської ради за місцем розташування об`єкту нерухомого майна, яке перебуває у власності позивача, правомірно нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 даного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Положенням пункту 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями статті 42 ПК України закріплено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770, встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (абзац перший).

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу (абзац другий).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац третій).

Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з несплатою відповідачем грошового зобов`язання, контролюючим органом надіслано за зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання відповідача податкову вимогу, яку було вручено відповідачу 25.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак, вказана податкова вимога вважається врученою відповідачу у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

З огялду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 354953,74 грн. та по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 3493,68 грн.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст виготовлено 23 травня 2023 року.