Справа № 553/6241/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р.Справа № 553/6241/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 27.01.2023 (головуючий суддя І інстанції: Парахіна Є.В.) по справі № 553/6241/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову інспектора роти № 2 УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Чикала М.Г. серії ЕАР № 6149547 від 10.11.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначала, що керувала транспортним засобом в межах встановленого ПДР України швидкісного режиму поза межами населеного пункту, коли побачила за 350 метрів будинки почала знижувати швидкість руху до 50 км/год. При цьому звертала увагу, що ділянка дороги, на якій зафіксовано порушення не облаштована знаками 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а знаки 5.49 «Початок населеного пункту» закриті чорною плівкою, отже позивач не мала можливості заздалегідь зрозуміти, що заїжджає до населеного пункту.

З урахуванням наведеного, вважала, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також зауважувала, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані 5.70 «Фото, відеофіксування порушень», проте на ділянці дороги, де проводилось вимірювання швидкості такий знак відсутній.

Крім того, вказувала на порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи, оскільки ним не надано на ознайомлення матеріали, зафіксовані на прилад TruCam, а також документи про його сертифікацію.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.01.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність в діях позивача складу правопорушення, а саме її вини, оскільки на відрізку дороги, де ОСОБА_1 начебто перевищила дозволену швидкість руху, відсутній обмежувальний дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», а знаки 5.49 «Початок населеного пункту» закриті чорною плівкою. Проте, навіть незважаючи на відсутність знаків, позивач, рухаючись по автодорозі М06 Київ-Чоп та допускаючи початок населеного пункту, почала знижувати швидкість до 50 км/год.

Також, вказує, що місце використання вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam має бути облаштоване дорожнім знаком 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» для інформування учасників дорожнього руху про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР України за допомогою спеціальних технічних та (або) електронних засобів. Проте, такий знак відсутній на ділянці дороги, де зафіксовано порушення позивачем п. 12.4 ПДР України, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Звертає увагу на ненадання судом першої інстанції жодної оцінки доводам позивача в частині порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи, а саме: не надання на ознайомлення матеріали, зафіксовані на прилад TruCam, а також документи про його сертифікацію, не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, просить врахувати, що спірна постанова не містить інформації щодо наявності доказів, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення, що виключає можливість їх врахування судом в якості належних та допустимих.

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скрагу.

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 10.11.2022 інспектором роти № 2 УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Чікалом М.Г. прийнято постанову серії ЕАР № 6149547, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн (а.с. 28).

Згідно постанови 10.11.2022 о 10:15 на автомобільній дорозі М06, 804 км, водій, керуючи транспортним засобом Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 99 км/год в населеному пункті, на 49 км/год перевищив встановлене обмеження швидкості руху, чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 122 КУпАП. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу TruCam 000624.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржила її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та законність дій щодо винесення оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова містить викладення опису вчиненого позивачем порушення, з посиланням на п. 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, та посилання на технічний засіб TruCam 000624, за допомогою якого здійснювалась фотофіксація.

На підтвердження вчинення позивачем порушення відповідачем надано матеріали фотофіксації, зроблені за допомогою зазначеного вище приладу (а.с.27).

Так, на фотознімку зафіксовано рух транспортного засобу Jeep Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 на 804 км автомобільної дороги М-06 "Київ-Чоп" зі швидкістю 99 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, дату і час фіксації 10.11.2022 о 10:13 год, а також географічні координати місця вчинення правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000624, використаний відповідачем , дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, експертним висновком та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 29-30, 35).

З урахуванням наведеного, вказаний вище дані фотофіксації, зроблені за допомогою приладу TruCam є належними та допустимими доказами вчинення правопорушення та правомірно враховані судом першої інстанції.

Доводи апелянта, що відсутність дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та закритий чорною плівкою знак 5.49 «Початок населеного пункту» не дали їй можливості достеменно розуміти про в`їзд до с. Барвінок Закарпатської області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно географічних даних зроблених на приладі TruCam вбачається, що автомобіль позивача зафіксовано в населеному пункті, закритий чорною плівкою знак 5.49 «Початок населеного пункту» свідчить лише про неможливість особи достеменно дізнатися назву населеного пункту, а відсутність знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» не звільняє її від обов`язку дотримуватись швидкісного режиму в межах населеного пункту, встановлених Правилами дорожнього руху.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач як в суді першої, так і в апеляційній скарзі визнавала, що безпосередньо перед зупинкою автомобіля працівниками поліції в`їхала на територію населеного пункту, у зв`язку з чим почала знижувати швидкість руху.

Доводи апеляційної скарги, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, облаштованих відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху») колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки прилад TruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а відповідний дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів фіксації саме щодо змонтованої техніки.

При зупинці автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.

Посилання скаржника на відсутність у графі 7 постанови «До постанови додаються» інформації щодо доказів вчинення правопорушення колегія суддів відхиляє, оскільки у графі «Час та місце скоєння, суть і обставини порушення» зазначено про вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо неможливості врахування судом в якості належного доказу вчинення порушення відеозапису з бодікамери, оскільки постанова не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію.

Так, ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надані відповідачем відеофайли не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, факт вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується фотознімком з приладу TruCam, а не відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано розгляд працівником поліції справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме: не надання на ознайомлення матеріалів, зафіксованих на прилад TruCam, а також документів про його сертифікацію, колегія суддів вважає такими, що не спростовують факту вчинення нею правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення відповідачем прав, передбачених ст. 268 КУпАП спростовуються її власноручним підписом, проставленим в графі 8 постанови.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 10.11.2022 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 27.01.2023 по справі № 553/6241/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова