Справа № 480/4060/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 р. Справа № 480/4060/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.09.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 02.09.22 по справі № 480/4060/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при її перерахунку з 01.04.2019 та з 01.03.2022 року, шляхом необґрунтованого не врахування статусу інваліда війни 3-ї групи та індексації пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок і виплату розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмежень максимального розміру із розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення станом на 05.03.2019, згідно довідки Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням статусу інваліда війни 3-ї групи з 01.02.2021 та індексації пенсії з 01.03.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження розміру пенсії під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020 та з 01.12.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020 та з 01.12.2020, виходячи із основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, без обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у не здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2021, у зв`язку з набуттям ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, з урахуванням надбавок до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи без обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження розміру пенсії під час проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, з 01.07.2021 та з 01.12.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01.07.2021 та з 01.12.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, виходячи із основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, без обмеження розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження розміру пенсії під час проведення з 01.03.2021 перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 та від 16 лютого 2022 р. № 118. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01.03.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 та від 16 лютого 2022р. №118, виходячи із основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату №49800 від 29.10.2020, без обмеження розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року виправлено описки, допущені у другому абзаці зверху мотивувальної частини рішення суду на десятій сторінці, а також у восьмому та дев`ятому абзацах резолютивної частини рішення суду від 02.09.2022 у справі №480/3792/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо зазначення правильної дати перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118, та замість "з 01.03.2021" зазначено вірно "з 01.03.2022".

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року виправлено описки, допущені у першому абзаці описової частини та у другому абзаці резолютивної частини ухвали суду від 20.10.2022 у справі №480/4060/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо зазначення правильного номеру цієї адміністративної справи, зокрема, замість "№480/3792/22" зазначено вірно "№480/4060/22".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пунктом 2 Постанови КМУ №118 установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Вказує, що підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Стверджує, що підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України № 2262-XII. Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Посилається, що згідно ст.64 Закону України №2262-XII, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до ст. 63 цього Закону. Зауважує, що розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України №2262-ХІІ, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 Постанови КМУ №118, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Статтею 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, у тому числі значення справи для сторін, категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи та чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес.

Враховуючи характер спірних відносин, склад учасників, предмет доказування та той факт, що розгляд справи не становить значний суспільний інтерес, дана справа відноситься до справ незначної складності.

З огляду на те, що справа відноситься до категорії незначних, не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (тобто в порядку письмового провадження у відповідності до п.10 ч.1 ст.4 КАС України), характер спірних відносин і предмет доказування не є складними і не вимагають проведення судового засідання, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення та довідками про доставку електронного листа.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 2012 року був отримувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (а.с.45). Розмір пенсії позивачу на момент її призначення відповідачем склав 80% суми грошового забезпечення, виходячи з вислуги 32 роки (а.с.45).

Також, згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 26.09.2016, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.10).

Позивачу Сумським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки було видано довідку від 29.10.2020 №11/49800/2371 (а.с. 36, 53). Однак, відповідачем не було здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі вказаної довідки, з чим позивач не погодився та звернувся до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 22.09.2021 у справі №480/4578/21, крім іншого, ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до довідки Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, починаючи з 01.04.2019, та виплати 100% суми підвищення пенсії, визначеного на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019.

Так, на виконання вказаного рішення Сумського окружного адміністративного суду, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з розрахунку 80% грошового забезпечення, але розмір пенсії було обмежено десятьма прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та без урахування 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року (а.с.51).

Позивач з такими діями відповідача не погодився та знову звернувся до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 06.04.2022 у справі №480/13021/21, крім іншого, зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до довідки Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, починаючи з 01.04.2019 без обмеження її граничним розміром, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

На його виконання відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, виходячи з 80% грошового забезпечення розміру пенсії, з урахуванням надбавки до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 374,25 грн., що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії (а.с.57) та розрахунком на доплату пенсії (а.с.61). Розмір пенсії ОСОБА_1 з надбавками (без обмеження її максимальним розміром) склав 20456,85 грн. (а.с.57).

Водночас, у подальшому під час збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, від розміру якого залежить розмір надбавки до пенсії позивача як учаснику бойових дій, відповідачем були здійснені перерахунки пенсії позивачу за вислугу років виходячи з 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, у зв`язку із зміною розміру набавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019 (розмір надбавки збільшився до 391грн. (а.с.57 зворот), з 01.12.2019 (розмір надбавки збільшився до 409,5 грн. (а.с.58), з 01.07.2020 (розмір надбавки збільшився до 428 грн. (а.с.58 зворот), з 01.12.2020 (розмір надбавки збільшився до 442,25 грн. (а.с.59).

Однак, як вбачається з протоколів про перерахунок пенсії (а.с.57-59), розмір пенсії позивачу під час всіх цих перерахунків був обмежений розміром пенсії, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с. 57).

Крім того, в січні 2021р. позивач набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, про що 14.01.2021 ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.9.

14.01.2021 відповідачем прийнято протокол про призначення позивачу відповідно до Закону №2262-ХІІ з 14.01.2021 пенсії по інвалідності, виходячи з 80% грошового забезпечення (а.с.53).

У подальшому, під час збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, від розміру якого також залежить розмір надбавки до пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, а також, у зв`язку з збільшенням основного розміру пенсії позивача (25%) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 (5010,65 грн.), відповідачем були здійснені перерахунки пенсії позивачу, виходячи з 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату №49800 від 29.10.2020, з 01.07.2021 (розмір надбавки до пенсії, зокрема, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ груп збільшився до 556,20 грн. (а.с.59 зворот), з 01.12.2021 (розмір надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ груп збільшився до 580,20 грн. (а.с.60).

Водночас, як вбачається з протоколів про перерахунок пенсії (а.с.59 зворот, 60), розмір пенсії позивачу під час цих перерахунків з 01.07.2021 та з 01.12.2021 також був обмежений розміром пенсії, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с.57, 59 зворот, 60).

Крім того, у зв`язку з індексацією пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022р. №118 та у зв`язку з збільшенням основного розміру пенсії (25%) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022р. №118, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.03.2022. Розмір пенсії з надбавками згідно протоколу про перерахунок пенсії позивача склав 29190,90 грн. (а.с.60 зворот).

Водночас і у цьому випадку, як вбачається з протоколу про перерахунок пенсії (а.с.60 зворот), розмір пенсії позивачу під час цього перерахунку з 01.03.2022 також був обмежений розміром пенсії, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с.57, 60 зворот).

Вважаючи, що відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії за вислугу років при її перерахунку з 01.04.2019 року та з 01.03.2022 року, позивач ініціював даний спір.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії під час проведення перерахунку пенсії позивача за вислугу років у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020 та з 01.12.2020; не здійснив перерахунок пенсії з 01.02.2021, у зв`язку з набуттям позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи; обмежив розмір пенсії під час проведення перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, з 01.07.2021 та з 01.12.2021; обмежив розмір пенсії під час проведення з 01.03.2022 перерахунку пенсії у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 та від 16 лютого 2022 року №118.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

В мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Таким чином, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20.12.2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність.

При цьому, положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

У зв`язку з вищенаведеним, виникла колізія між Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016 та Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 сформулювала правовий висновок, який полягає у тому, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI.

Наведений вище висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі №340/2476/21, від 14.11.2022 року у справі №580/5957/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, доводи відповідача з посиланням на норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI суд не приймає до уваги.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача за вислугу років з 01.04.2019, виходячи з 80% грошового забезпечення розміру пенсії, з урахуванням надбавки до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 374,25 грн., що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії та розрахунком на доплату пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1 з надбавками (без обмеження її максимальним розміром) склав 20456,85 грн. (а.с. 57, 61).

При цьому, згідно з ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч.4 ст.13 цього ж Закону особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» 16 березня 2004 року № 1603-IV було встановлено Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: серед іншого особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

За обставинами справи, розмір пенсії позивачу з 01.04.2019 на виконання судового рішення був визначений саме у тій сумі, на якій наголошує позивач у позові та саме з урахуванням надбавки до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 374,25 грн. (25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність від 1497 грн.), виходячи з 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату №49800 від 29.10.2020 та без обмеження її максимальним розміром.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, у подальшому під час поступового збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, від розміру якого, зокрема, залежить розмір надбавки до пенсії позивача як учаснику бойових дій (25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), відповідачем були здійснені перерахунки пенсії позивачу за вислугу років виходячи з 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату № 49800 від 29.10.2020, у зв`язку із зміною розміру набавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019 (розмір надбавки збільшився до 391 грн., з 01.12.2019 (розмір надбавки збільшився до 409,5 грн., з 01.07.2020 (розмір надбавки збільшився до 428 грн., з 01.12.2020 (розмір надбавки збільшився до 442,25 грн. (а.с. 57-61).

При цьому, вказані протоколи про перерахунок пенсії підтверджують, що розмір пенсії позивачу під час всіх цих перерахунків був безпідставно обмежений розміром пенсії, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с. 57-59).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку в оскаржуваній апелянтом частині про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача під час проведення перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як учаснику бойових дій з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020 та з 01.12.2020 та зобов`язання здійснити такі перерахунки пенсії за вислугу років та її виплату без обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Посилання відповідача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, на відміну від справ, на які посилається відповідач, предмет спору у цій справі, дії у якій оскаржуються, стосується питання правомірності перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром особі, якій остання призначена відповідно до Закону №2262-XII, тобто обставини у справах №161/14321/16-а, №704/87/17, №361/4922/17, №554/4191/17, не є подібними відносно цієї справи.

Крім того, в січні 2021 року ОСОБА_1 набув статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, про що 14.01.2021 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

При цьому, згідно з ч.2 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Таким чином, з 01.02.2021 (з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії), у зв`язку з набуттям статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, позичав набув право на отримання надбавок згідно із Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» 16 березня 2004 року №1603-IV - у розмірі 50 грн. та згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII - надбавки у розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, на виконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року, доказів проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.02.2021, у зв`язку з набуттям статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідачем суду надано не було. Будь-якого обґрунтування, незважаючи на доводи позивача про неврахування його статусу з 01.02.2021, щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії з 01.02.2021 відповідачем суду надано не було.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку в оскаржуваній апелянтом частині про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.02.2021, у зв`язку з набуттям позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та зобов`язання здійснити позивачу з 01.02.2021 перерахунок та виплату призначеної пенсії, з урахуванням надбавок до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи без обмеження розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Продовжуючи апеляційний розгляд справи, колегія суддів зазначає, що згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (у редакції до 01.03.2022) установлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", збільшуються на 25 відсотків. Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.

Так, матеріалами справи підтверджено, що у подальшому під час збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, від розміру якого залежить розмір надбавки до пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи (30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а також, у зв`язку з збільшенням основного розміру пенсії (25%) згідно вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, відповідачем були здійснені перерахунки пенсії позивачу, виходячи з 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату №49800 від 29.10.2020, з 01.07.2021 (розмір надбавки, зокрема, до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ груп збільшився до 556,20 грн. (а.с.59 зворот), з 01.12.2021 (розмір надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ груп збільшився до 580,20 грн. (а.с. 60).

Водночас, як вбачається з протоколів про перерахунок пенсії (а.с.59 зворот, 60), розмір пенсії позивачу під час цих перерахунків з 01.07.2021 та з 01.12.2021 також був обмежений розміром пенсії, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с.57, 59 зворот, 60).

Крім того, відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», були внесені зміни, що набрали чинності з 01.03.2022, відповідно до яких установлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статей 13 і 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків. Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та інших доплат до пенсії.

Також, згідно з п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» №118 від 16.02.2022, було постановлено установити, що з 1 березня 2022 року: перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14; у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії (п.1).

Разом з тим, установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом (п.2).

Як вбачається з протоколу про перерахунок пенсії з 01.03.2022 (а.с.60 зворот) відповідачем було проіндексовано розмір пенсії позивача з 01.03.2021, у зв`язку з чим розмір пенсії по інвалідності з надбавками згідно протоколу про перерахунок пенсії позивача склав 29190,90 грн. (а.с.60 зворот).

Водночас, і в цьому випадку, як вбачається з протоколу про перерахунок пенсії (а.с.60 зворот), розмір пенсії позивачу під час цього перерахунку з 01.03.2022 також був безпідставно обмежений розміром пенсії, який визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с.57, 60 зворот).

Посилання апеляційної скарги відповідача на п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 №118, відповідно до якої установлено, що з 1 березня 2022р. розміри пенсій підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Дійсно, п.2 вказаної постанови установлено, що з 1 березня 2022р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом (п.2). Однак, як вже зазначалось вище з 20.12.2016 стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (Закону, який є спеціальним для позивача) не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Тобто спеціальним законом, на підставі якого призначено пенсію позивачу, та який підлягає застосування у цьому випадку, такого максимального розміру пенсії не визначено.

Більше того, як вбачається з протоколу про перерахунок пенсії з 01.03.2022 (а.с.60 зворот) відповідач цієї обставини фактично не заперечував, оскільки здійснюючи перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14, під час обрахунку, самостійно відповідачем брався до уваги основний розмір пенсії позивача без надбавок 80% (25053,25 грн. х 80% = 20042 грн. 60грн. (а.с.60 зворот).

Розмір пенсії після такого перерахунку відповідач визначив у сумі 29190,90 грн., втім безпідставно, без будь-якого обґрунтування, обмежив позивачу пенсію розміром, який був визначений відповідачем під час здійснення перерахунку пенсії ще з 01.04.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №480/13021/21 - у розмірі 20456,85 грн. (а.с. 57, 60 зворот).

Відповідно, доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість висновків суду першої інстанції у вказаній частині вимог є помилковими.

Враховуючи встановлені обставини у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку з 01.07.2021, з 01.12.2021 та з 01.03.2022 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2021 та з 01.12.2021, у зв`язку із зміною розміру надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 , а з 01.03.2022, у зв`язку із збільшенням розміру пенсії згідно постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 та від 16 лютого 2022 р. № 118, виходячи із 80% грошового забезпечення, визначеного у довідці Сумського обласного військового комісаріату №49800 від 29.10.2020, без обмеження розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Колегія суддів зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивача, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, правомірно вийшов за межі позовних вимог, та обрав спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 по справі № 480/4060/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров