Справа № 160/5571/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року Справа № 160/5571/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5571/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
21.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просить:
з 02.06.1986р. по 09.06.1988р. водієм тролейбуса в тролейбусному парку № 2 Донецького трамвайно-тролейбусного управління (Список № 2);
з 20.06.1988р. по 15.03.1990р. машиністом підйому підземним у Виробничому об`єднанні «Октябрьуголь» шахтоуправління «Тернопільське» (Список № 2);
з 16.03.1990р. по 06.08.1990р. підземним гірником очисного забою з повним робочим днем під землею ( Списбк № 1);
з 13.10.1993р. по 28.09.2001р. монтажником по монтажу стальних та з/бетоних конструкцій 3 розряду в Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 треста «Дніпростальконструкція» (Список № 2);
з 2710.2006р. по 31.08.2009р монтажником по монтажу стальних та з/б конструкцій 4 розряду на монтажній дільниці в ТОВ «Стальконструкції-110 (Список №2);
- зарахувати період навчання з 01.09.1982 року по 11.05.1983 року;
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 21.03.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 27.03.2023 року витребувано у відповідача 1,2 додаткові докази по справі, зокрема:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.10.2022 року;
- відомості щодо зарахування/незарахування спірного періоду роботи позивача та її навчання, із зазначенням таких підстав;
- листи/відмови Пенсійного органу та інші докази щодо суті спору.
10.04.2023 року відповідачем 2 через підсистему Електронний суд надано відзив на позовну заяву позивача. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
12.05.2023 року відповідачем 1 через підсистему Електронний суд надано відзив на позовну заяву позивача. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 23.05.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані таким, що Пенсійний орган направили лист, яким повідомили про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах правці.
Позивач не згоден з підставами відмови у призначенні пенсії.
Вказує, що у на момент звернення до Пенсійного органу йому виповнилось 57 років 04 місяці, його страховий стаж роботи, згідно з наданими документами, становить 33 роки 0 місяців 23 дні, з них 14 років 10 місяців на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком №2, що на його думку є достатнім для розгляду питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.
Вказує, що спірний період його роботи та навчання у повному обсязі підтверджено записам в його трудовій книжці.
Вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
Від відповідача 1 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що підстави для задоволення позову відсутні з таких підстав.
Вказують, що позивач звернулась до Пенсійного органу із зверненням з приводу призначення пільгової пенсії за Списком № 2.
На їх думку, відповідачем обґрунтовано та правомірна було відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Вказують, що позивачем не надані уточнюючі довідки про пільговий стаж роботи на підприємствах, в періоди роботи з 02.06.1986 року по 09.06.1988 року, з 20.06.1988 по 06.08.1990 роки, а також на Дочірньому Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 «Стальконструкція ОАО «Дніпростальконструкція-110» (Список №2).
Також, позивачем належно не підтверджено період її навчання.
Враховуючи наведене, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
Від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що підстави для задоволення позову відсутні з таких підстав.
Вказують, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви 26.10.2022 року, було прийнято рішення від 02.11.2022 року про відмову позивачеві в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
На їх думку, рішення від 02.11.2022 року про відмову позивачеві у призначенні пільгової пенсії є законним та обґрунтованим, та таким, що скасуванню не підлягає.
Додатково вказали, що до страхового стажу не зараховано період навчання позивача з 01.09.1982 року по 11.05.1983 року, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.05.1983 року не зазначено повної дати видачі диплому. Диплом або довідку про навчання не надано.
Пільговий стаж за Списком №2 не визначено, оскільки відсутня довідка підтверджуюча пільговий характер, відповідно до п.20 Порядку №637, тобто не визначено період роботи в шкідливих та важких умовах праці та не підтверджено зайнятість повний робочий день на вказаних роботах.
Враховуючи наведене, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.
26.10.2022 року позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії та надав необхідні документи для її призначення.
Заяву позивача від 26.10.2022 року було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
У рішенні відповідач 2 вказує, що страховий стаж роботи позивача становить 33 роки 0 місяців 23 дні.
Пенсійним органом, зокрема відповідачем 2, пільговий стаж позивача за Списком №2 не визначено, оскільки відсутня довідка підтверджуюча пільговий характер, відповідно до п.20 Порядку №637, тобто не визначено період роботи в шкідливих та важких умовах праці та не підтверджено зайнятість повний робочий день на вказаних роботах.
Також, згідно цього рішення від 02.11.2022 року відповідача 2, ними було відмовлено у зарахуванні періоду навчання позивача з 01.09.1982 року по 11.05.1983 року, оскільки у трудовій книжці не зазначена повна дата видачі диплому про навчання.
09.11.2022 року позивач повторно звернувся до відповідача 1 із зверненням з приводу призначення пільгової пенсії за Списком № 2 та надав додаткові документи у вигляді копії диплому серії Б. № НОМЕР_3 від 11.05.1983 року про закінчення навчального закладу та копії відповідей з архівного управління про підтвердження періоду роботи на Дніпродзержинському СУ-104 тресту «Дніпростальконструкція», а також посвідчення № 1775 від 27.07.1990 року.
Відповідач 1 надав позивачу відповідь від 22.12.2022 року про відмову у зарахуванні пільгового стажу у зазначені періоди його роботи у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи на підприємствах, зокрема у періоди роботи з 02.06.1986 року по 09.06.1988 року, з 20.06.1988 по 06.08.1990 роки, а також на Дочірньому Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 «Стальконструкція ОАО «Дніпростальконструкція-110».
Позивач вважає, що йому протиправно було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом, за захистом порушеного права на належне соціальне забезпечення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідачем при прийнятті спірного рішення застосовано ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (Закон №1058), за яким працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Аналогічні норми містяться і у ст. 14 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За ст. 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.9358, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
Пунктом 2.2. Інструкції №58 встановлено, що до трудової книжки вносяться, зокрема:
-відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
- відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993» (п. 2.4. Інструкції №58).
Відповідно до п. 2.14. Інструкції №58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій"
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
За підп. б п. 2.19. Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо).
Статтею 62 Закону України №1788-XII встановлено, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
За п.8. Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Положенням про професійний навчально-виховний заклад України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 715 (дійсним станом на час внесення записів до трудової книжки позивача) визначено, що до професійних навчально-виховних закладів належать професійно-технічні училища, вищі професійні училища, училища-агрофірми, відомчі, міжвідомчі та регіональні центри підготовки й перепідготовки робітників і спеціалістів, інші типи навчально-виховних закладів, яким Міносвіти акредитувало функції професійного навчання (п.3).
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
За записами копії трудової книжки позивача, він у період з 01.09.1982 року по 11.05.1983 року проходив навчання в професійному-технічному училищі №98 Шахтарська Донецька область.
Вказані обставини також підтверджуються копією диплому серії НОМЕР_4 від 11.05.1983 року про закінчення навчального закладу.
Відмовою у зарахуванні цього періоду було посилання відповідача 2 на те, що оскільки в трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.05.1983 року не зазначено повної дати видачі диплому, тому вказаний період не підлягає зарахуванню. Диплом або довідку про навчання не надано.
Між тим, судом встановлено, що 09.11.2022 року позивач повторно звернувся до відповідача 1 із зверненням з приводу призначення пільгової пенсії за Списком № 2 та надав додаткові документи у вигляді копії диплому серії Б. № НОМЕР_3 від 11.05.1983 року про закінчення навчального закладу.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (Порядок №22-1) передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:
-повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
-уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу.
Дійсно, у трудовій книжці позивача не вказана повна дата видачі диплома.
Разом з цим суд відзначає, що позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на належне пенсійне забезпечення.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача 2 про те, що періоди навчання позивача у навчальному закладі, не можуть бути зараховані до страхового стажу на підставі здійснених записів у трудовій книжці у зв`язку з відсутністю повної дати видачі диплому.
На переконання суду на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
Отже, той факт, що в трудовій книжці не зазначено повної дати видачі диплому,
не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду навчання до страхового стажу, оскільки диплом позивачем було надано додатково, що також підтверджується матеріалами справи, та не спростовується Пенсійним органом, а неналежне заповнення відповідальними працівниками не залежало від волі та дій позивача, а тому допущені помилки при заповненні документу не можуть обмежувати його права.
Щодо інших періодів роботи, які просить зарахувати позивач, суд дослідивши записи його копії трудової книжки , встановив зокрема, що :
з 02.06.1986р. по 09.06.1988р. позивач працював водієм тролейбуса в тролейбусному парку № 2 Донецького трамвайно-тролейбусного управління (п.п. 6-8 трудової книжки );
з 20.06.1988р. по 15.03.1990р. позивач працював машиністом підйому підземним у Виробничому об`єднанні «Октябрьуголь» шахтоуправління «Тернопільське» (п.п. 9 трудової книжки );
за переведенням з 16.03.1990р. по 06.08.1990р. позивач навчався та працював підземним гірником очисного забою з повним робочим днем під землею
з 13 жовтня 1993р. по 28.09.2001р. позивач працював "монтажником по монтажу стальних та з/бетоних конструкцій 3 розряда в Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 треста «Дніпростальконструкція», перейменоване 29.04.1994р. в «СУ 104 «арендного предприятия «Днепростальконструкция», яке перейменоване 01.01.1995р. в «СУ 104 открытого акционерного общества»,
08.06.1998р. перейменовано в Дочернее Днепродзержинское специализированое управление № 104 «Стальконструкция» ОАО «Днепростальконструкция» (п.п. 19-23 трудової книжки );
Вказане підприємство наразі ліквідоване, згідно довідки з міського архіву (відповідь архівного управління Кам`янської міської ради № Д-1081/03-09 від 12.10.2022р.).
- з 27.10.2006р. по 31.08.2009р. позивач працював "монтажником по монтажу стальних та з/б конструкцій 4 розряду на монтажній дільниці" в ТОВ «Стальконструкції-110», (п.п. 30-31 трудової книжки).
Ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Кабінетом Міністрів України від 31.03.1994 №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Періоди роботи позивача за професією відноситься до не провідних професій за Списком Постанови Кабінету Міністрів України №202.
Також, періоди роботи позивача належить до провідних професій відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV і ст. 14 Закону України №1788-XII.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 року у постанові №687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.
Суд наголошує, що визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Отже, в даному випадку відомості в трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період за професіями, що віднесені до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV і ст. 14 Закону України № 1788-XII, вже є достатньою підставою для зарахування цього періоду до пільгового стажу.
Крім того, довідка Пенсійного фонду форми ОК-5 Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу, підтверджує роботу позивача на вказаних підприємствах у спірні періоди роботи.
З урахуванням наведених норм, суд дійшов висновку про помилковість доводів Пенсійного органу про відсутність підстав для врахування спірного періоду його роботи.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.
В рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем пільгового стажу для призначення такого виду пенсії, чи підлягають в конкретному випадку врахування до пільгового стажу періодів військової служби та навчання, тощо.
На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ст.114 Закону №1058-IV, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього пільгового стажу для призначення такої пенсії.
При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку пільгового стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що Пенсійним органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого рішення про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно поданої ним заяви від 26.10.2022 року.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 402,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 та №2 такі періоди його роботи:
з 02.06.1986р. по 09.06.1988р. водієм тролейбуса в тролейбусному парку № 2 Донецького трамвайно-тролейбусного управління (Список № 2);
з 20.06.1988р. по 15.03.1990р. машиністом підйому підземним у Виробничому об`єднанні «Октябрьуголь» шахтоуправління «Тернопільське» (Список № 2);
з 16.03.1990р. по 06.08.1990р. підземним гірником очисного забою з повним робочим днем під землею ( Список № 1);
з 13.10.1993р. по 28.09.2001р. монтажником по монтажу стальних та з/бетоних конструкцій 3 розряду в Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 треста «Дніпростальконструкція» (Список № 2);
з 27.10.2006р. по 31.08.2009р. монтажником по монтажу стальних та з/б конструкцій 4 розряду на монтажній дільниці" в ТОВ «Стальконструкції-110 (Список №2).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 року по 11.05.1983 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, подану 26.10.2022 р., з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 402,60 гривень.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 402,60 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 23.05.2023 року.

Суддя В.В. Ільков