Справа № 163/957/23
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/957/23
Провадження № 2-а/163/34/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Кузьміної А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кузнєцова О.М. в режимі відеоконференції,

представника відповідача Кондратюка І.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду у місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил за ознаками ч.2 ст.471 МК України № 0055/20500/22 від 01 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що обрав для перетину митного кордону "зелений коридор" і переміщував 2 нових ноутбуки загальною вартістю 7198 злотих або 59 115,01 грн за офіційним курсом НБУ. Вимоги обґрунтовано тим, що переміщувані товари належать до особистих речей і придбані для власного використання. Такі обставини безпідставно не прийняті до уваги, а докази умислу на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю.

На позовну заяву Волинська митниця подала відзив, зміст якого відповідає оскаржуваній постанові. У відзиві також зазначено, що посадова особа Волинської митниці при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та спосіб, визначений чинним законодавством. У відзиві представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали.

Представник відповідача позов не визнав і підтримав викладені у відзиві міркування.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0055/20500/23, актом про проведення митного огляду транспортного засобу № UA205110/2023/000534, контрольним талоном, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , польським фіскальним чеком 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 в`їхав смугою руху "зелений коридор" у зону митного контролю митного поста "Устилуг" Волинської митниці на в`їзд у Україну водієм автомобіля "Шкода", номерний знак НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_1 переміщував два нових ноутбуки вартістю 3699 та 3499 злотих відповідно (загальна вартість 1798 злотих).

Протокол про порушення митних правил складено 16 лютого 2023 за участі ОСОБА_1 , у відповідній графі протоколу вказано про його розгляд 01 березня 2023 року з 10 по 12 годину за місцем розташування Волинської митниці.

Згідно з оскаржуваною постановою від 01 березня 2023 року в.о. начальника Волинської митниці визнав ОСОБА_1 винуватим у вчинення передбаченого ч.2 ст.471 МК України правопорушення відповідно до змісту протоколу від 16 лютого 2023 року і наклав на нього стягнення у вигляді 30 відсотків вартості товарів, що складає 17 734,50 гривні. В постанові вказано, що розгляд проведено без участі особи, що притягується до відповідальності, а вина ОСОБА_1 доведена протоколом про порушення митних правил та іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; об-ґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у про-цесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частиною 1 ст.257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Щодо аргументів на обґрунтування позову, суд, насамперед, зауважує, що представник позивача посилається на редакцію ст.471 МК України, яка на час досліджуваних подій була вже змінена Законом України від 16 лютого 2022 року № 2058-IX).

Чинна ч.1 ст.471 МК України встановлює відповідальність за недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Частина ж 2 ст.471 МК України, за якою і було накладено на позивача ОСОБА_1 стягнення, передбачає відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

У статті 472 МК України визначено поняття недекларування - незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з офіційним курсом НБУ станом на 16 лютого 2023 року 1 євро становить 39,1229 грн, 1 злотий - 8,2127 грн.

Отже, сумарна фактурна вартість товарів, які увозились в Україну 16 лютого 2023 року через автомобільний пункт пропуску, не повинна була перевищувати 19 561,45 грн.

У цій справі як сумарна вартість (59 115,01 грн), так і окремо вартість кожного з переміщуваних ОСОБА_1 ноутбуків (30 378,78 грн та 28 736,24 грн відповідно) таку норму перевищувала.

Згідно із ч.1 ст.369 МК України особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу митного органу, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до п.13 ст.370 МК України особистими речами вважаються переносні персональні комп`ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя до них; флеш-карти у кількості не більше трьох штук.

Пунктом 36 ст.4 МК України встановлено, що особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Аналіз вказаних норм свідчить, що для віднесення речей до особистих необхідним є не тільки їх зазначення у ст.370 МК України, а й призначення для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном.

В цій справі встановлено, що позивач придбав за кордоном нові ноутбуки і переміщував їх в Україну як товари. Мети, якій би відповідало використання ноутбуків за кордоном відповідно до їх прямого функціонального призначення, ОСОБА_1 не назвав, а його твердження, як і показання запрошеного стороною позивача свідка ОСОБА_2 , про постійне використання таких предметів в особистих потребах не стосується питань, що регулюються ст.ст.369, 370 МК України.

Отже, переміщувані ОСОБА_1 товари підлягали обов`язковому письмовому декларуванню, для чого позивач мав обрати "червоний коридор" митного поста.

Невиконання таких приписів тягне відповідальність за ч.2 ст.472 МК України, а наявність в діях позивача складу цього правопорушення повністю доведена.

Суд також зауважує суперечливість тлумачення представником позивача доведеності в діях ОСОБА_1 вини як ознаки складу правопорушення.

Наполягаючи в позовній заяві на відсутності в діях позивача умислу на вчинення порушення митних правил, його представник наводить зміст ч.1 ст.483 МК України, яка дійсно передбачає виключно умисну форму вини.

Однак в цій справі позивач притягнутий до відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.2 ст.471 МК України, яка передбачає як умисел, так і необережність його вчинення.

Іншого ж обґрунтування в цій частині стороною позивача не наведено.

З огляду на такі норми закону і відповідні їм правовідносини, що встановлені під час розгляду позову, вбачаються підстави для висновку про те, що під час розгляду протоколу, винесення постанови і накладення на позивача адміністративного стягнення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У зв`язку з цим оскаржуваний індивідуальний акт суд вважає законним, через що заявлені позивачем вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.139 КАС України судові витрати у формі судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають, однак йому слід повернути зайво сплачену частину такого збору (сплачено 1 073,60 грн замість належних 536,80 грн).

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0055/20500/23 від 01 березня 2023 року відмовити.

Повернути ОСОБА_1 зайво сплачену частину судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок відповідно до квитанції АТ КБ "Приватбанк" від 27.04.2023 року № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий.

Найменування відповідача - Волинська митниця; місце знаходження - вулиця Призалізнична 13, село Римачі Ковельського району Волинської області; код ЄДРПОУ - 43958385.

Дата складення повного рішення - 23 травня 2023 року.

Головуючий: суддя С.С.Чишій