Справа № 161/3243/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Рудська С.М.

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/3243/23 пров. № А/857/4819/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавель Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

представника апелянта: Воробей П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року у справі № 161/3243/23 за адміністративним позовом 6- го прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) до Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 про видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2023р. 6- ий прикордонний Волинський загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся з позовом до Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), у якому просив суд:

- затримати громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України строком на 6 місяців.

- видворити за межі території України громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року у справі № позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, апелянт Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 через свого представника Воробей П.О. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить апеляційний суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким в позові відмовити.

Представник апелянта, Воробей П.О., в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2023р. громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив незаконний перетин державного кордону з республіки Білорусь в Україну поза пунктом пропуску через державний кордон України в районі прикордонного знаку № 0241, на відстані близько 800 метрів від лінії державного кордону з республікою Білорусь та в 05 год. 30 хв. 25.02.2023р. затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від Шостої прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Тур) Другої прикордонної комендатури (з місцем дислокації н.п. Світязь) НОМЕР_2 прикордонного загону. (а.с. 3-16)

25.02.2023р. начальником НОМЕР_2 прикордонного загону, у відповідності до ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відносно громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 , прийнято рішення про примусове повернення з України, яке останній виконати не має можливості, у зв`язку із незаконним перебуванням на території України, незнанням української мови та відсутністю родичів, які змогли б допомогти у реалізації вказаного рішення.

Наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства задля забезпечення виконання рішення про примусове видворення є предметом судового розгляду у даній справі.

ч.1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Положеннями абз.1 ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

ч.11 ст.289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

В п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141, видно, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновків, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

В п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом, оскільки після перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску невідкладно не звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 є незаконним мігрантом, який вчинив порушення вимог ч.1 ст.9 Закону України «Про державний кордон України», а саме незаконно, поза встановленими пунками пропуску через державний кордон перетнув державний кордон з Республіки Білорусь в Україну та не має законних підстав для перебування на території України, що передбачено вимогами ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому, своєчасно не виконав рішення про примусове повернення з України, не звертався до посадових осіб ДПСУ з клопотанням про намір добровільного виконання рішення про примусове повернення і це рішення не оскаржував у встановленому законом порядку.

Представник апелянта Воробей П.О. не надав колегії суддів доказів відсутності підстав вважати, що Громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 не ухилитиметься від виконання рішення про примусове повернення та не обґрунтував бажання, шляхи та терміни виконання такого рішення останнім.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 , реалізуючи свої права та свободи, мав можливість в законний спосіб іммігрувати в Європейські країни на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством іноземних держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України.

Однак, відповідач обрав незаконний спосіб потрапляння для постійного проживання до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі 6- го прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2023 року у справі № 161/3243/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 22.05.2023р