Справа № 240/5157/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/5157/23
категорія 113070200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівське автотранспортне підприємство-1837» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними, скасування постанови,
У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бердичівське автотранспортне підприємство-1837» (далі позивач, ТОВ «Бердичівське АТП-1837» звернулося у суд з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови №341912 від 06 лютого 2023 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначає про безпідставність притягнення його до відповідальності за відсутності вчинення ним правопорушення. Вказує, що транспортний засіб належить ТОВ «Бердичівське АТП-1837», але згідно Договору оренди транспортного засобі від 18 жовтня 2022 року перебуває в оренді у ОСОБА_1 , терміном на 5 років з 18 жовтня 2022 року до 18 жовтня 2027 року. Саме тому останній має право самостійно вирішувати питання пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі шляхом надання права керування іншій особі, в даному випадку ОСОБА_2 . Уважає, що дії посадових осіб відповідача під час складання Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07 грудня 2022 року є незаконними.
Ухвалою суду від 24 березня 2023 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та у зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 12 травня 2023 року продовжено розгляд справи.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що 07 грудня 2022 року на підставі направлення на проведення рейдової перевірки від 05 грудня 2022 року проведено перевірку транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , якими керував водій ОСОБА_2 , що належить ТОВ «Бердичівське АТП-1837».
Під час проведення перевірки встановлено, що водій здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, без оформлення належних документів, а саме договору із замовником транспортних послуг та документу, що посвідчує оплату транспортних послуг.
У зв`язку з відсутністю у водія вказаних документів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області 07 грудня 2022 року складено акт №331811, в якому зафіксовано виявлене порушення.
Уважаючи таке рішення протиправним, ТОВ «Бердичівське АТП-1837» подало цей позов до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України № 2344-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Статтею 1 Закону України № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
У силу статті 34 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків установлюється Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №1388).
Згідно пункту 2 зазначеного Порядку він є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.
Відповідно до абзацу 4 пункту 16 Порядку № 1388 тимчасовий реєстраційний талон видається сервісним центром МВС за бажанням користувача чи розпорядника транспортним засобом та за зверненням власника, що передав транспортний засіб у користування і/або розпорядження фізичній або юридичній особі на строк, зазначений у його заяві або документах, які підтверджують право користування і/або розпорядження транспортним засобом.
Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року № 379 (далі Інструкція № 379) якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у разі передачі транспортного засобу у користуванні іншій особі, при здійсненні перевезення вантажу чи пасажирів згідно вимог статті 48 Закону України 2344-ІІІ у перевізника має бути в наявності тимчасовий реєстраційний талон на такий транспортний засіб.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №804/8740/16.
За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що транспортний засіб Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , якими керував водій ОСОБА_2 , переданий ОСОБА_1 згідно договору оренди.
Окрім того, при здійсненні перевірки працівникам Укртрансбезпеки при оформленні матеріалів перевірки не було відомо про наявність договору оренди, оскільки при перевірці документів водій транспортного засобу, надав лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на транспортний засіб, в якому користувачем значиться ТОВ «Бердичівське АТП-1837».
Більше того, водій не повідомляв, що транспортний засіб передано в оренду, підтверджуючих документів не надавав, що об`єктивно не могло бути невідомо водію. Більше того, водій був ознайомлений з матеріалами, оформленими під час здійснення перевірки, та в графі пояснень водія про причини порушення в акті перевірки, ним указано, що їде в нерегулярному сполученні, а документи забув в АТП.
Надаючи правову оцінку суті виявленого відповідачем порушення та правомірності застосованого до позивача стягнення, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Згідно із статтею 1 Закону України №2344-ІІІ нерегулярні пасажирські перевезення перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Відповідно до статті 39 Закону України №2344-ІІІ документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Отже, статтею 39 Закону України 2344-ІІІ передбачено наявність у водія інших документів, передбачених законодавством України.
Згідно з пунктом 51 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (далі Правила №176) нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.
Пунктом 55 Правил №176 передбачено, що замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Так, під час перевірки, водій транспортного засобу надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.
Проте, водієм транспортного засобу не було надано до перевірки договору із замовником транспортних послуг та документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, наявність яких передбачено статтею 39 Закону України №2344-ІІІ.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, позивач не довів обставини, на яких гуртуються його позовні вимоги, натомість, відповідач надав докази на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Бердичівське автотранспортне підприємство-1837» відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис