Справа № 420/5588/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5588/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури № 294к від 24.02.2023 року, яким скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури № 1527-к від 16.09.2022 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області;

поновити ОСОБА_1 з 24.02.2023 року на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області;

стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24.02.2023 року по день ухвалення судом рішення, з розрахунку розміру середньоденної заробітної плати в сумі 476,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2022 року у справі № 420/23667/21, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №311 про неуспішне проходження атестації. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 20 жовтня 2021 року №2340-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області за пп. 2 п. 19 р. II Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року №113-ІХ. Зобов`язано Одеську обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області. Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2021 по 07.09.2022 у розмірі 100340,64 грн. Наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 1527-к від 16.09.2022 року скасовано свій попередній наказ № 2340-к від 20.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та поновлено на вказаній посаді з 30.10.2021 року. Після набуття законної сили вищевказаного рішення суду першої інстанції, 15.11.2022 року ОСОБА_1 , на підставі пункту 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», до Офісу Генерального Прокурора було подано заяву про подальшу реалізацію заяви до адреси Генерального прокурора про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, а саме щодо включення до графіку складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. В подальшому вказану заяву задоволено та позивача викликано для проходження подальшої атестації та складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. 09.01.2023 року ОСОБА_1 успішно складено іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, набрав достатню кількість балів (126) більш ніж 93, що підтверджується протоколом № 76 засідання Чотирнадцятої кадрової комісії від 09.01.2023 року, та відповідно був допущений до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності, що також підтверджується рішенням № 1 Чотирнадцятої кадрової комісії від 09.01.2023 року «Про допуск прокурорів до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності». З 9 січня 2023 року позивач знаходився в очікуванні повідомлення про включення його до графіку проведення співбесіди, тобто продовжив участь у атестації відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ. 20.02.2023, згідно графіку на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора про проведення співбесід з прокурорами, який затверджено рішення 14-ї кадрової комісії, ОСОБА_1 включено до списку та призначено дату співбесіди на 21.03.2023 о 09:00 годин за відповідною адресою. На електронну адресу 22.02.2023 надійшло офіційне запрошення від 14 кадрової комісії для проходження співбесіди 21.03.2023 за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81 Б (вхід з боку вул. Білоруської), корпус 1, аудиторія 304. (09.00 - 09.45 - виконання практичного завдання, 10:00 - початок співбесід). Разом з тим, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2023 року у справі 420/23667/21 було скасовано рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року. 01.03.2023 надійшов лист з Одеської обласної прокуратури з копією наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 24.02.2023 року № 294к, яким було скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури № 1527к від 16.09.2022 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, з посиланням як на підставу для його прийняття на постанову Верховного суду від 21.02.2023 року у справі № 420/23667/21.

Позивач вважає, що звільнення відбулось з грубим порушенням вимог діючого законодавства та конституційних прав, наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 24.02.2023 № 294к є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 24.03.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.04.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2022 у справі № 420/23667/21 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у позові та ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Зокрема, скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури Одеської області від 20.10.2021 № 2340к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, а також поновлено його на цій посаді з 30.10.2021.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 16.09.2022 № 1527к скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 20.10.2021 № 2340к про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області з 30.10.2021.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2023 у справі № 420/23667/21 ухвалено постанову, якою скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2022 та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у позові (у тому числі щодо поновлення на роботі).

На підставі цієї постанови Верховного Суду від 21.02.2023 Одеською обласною прокуратурою видано наказ від 24.02.2023 № 294к про скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 16.09.2022 № 1527к щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі.

При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 відсутні посилання на конкретні норми законодавства України, які суперечать діям обласної прокуратури щодо видання згаданого наказу від 24.02.2023 № 294к.

Скасоване судове рішення (окрім випадків, встановлених законом) не має жодних правових наслідків, а тому зазначена вище постанова апеляційного суду, на підставі якої ОСОБА_1 поновлено на роботі, після її скасування Верховним Судом не породжує у відповідача обов`язку щодо продовження трудових відносин з позивачем.

Викладені у позовній заяві ОСОБА_1 доводи не впливають на законність оскаржуваного наказу від 24.02.2023 № 294к.

Зокрема, посилання на недотримання Одеською обласною прокуратурою при виданні наказу від 24.02.2023 № 294к вимог закону щодо звільнення з посади прокурора є неправомірними, адже наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 24.02.2023 № 294к ОСОБА_1 не звільнено.

Законність наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 20.10.2021 № 2340к перевірено та підтверджено Верховним Судом у постанові від 21.02.2023 у справі №420/23667/21.

З урахуванням частини 5 статті 355 КАС України, вказане рішення Верховного Суду є остаточним і оскарженню не підлягає, а тому встановлені Верховним Судом обставини та висновки щодо законності звільнення ОСОБА_1 є преюдиційними.

З урахуванням різної правової природи правовідносин, пов`язаних зі звільненням з роботи та з припиненням трудових відносин через скасування наказів щодо поновлення на роботі, доводи позивача щодо поширення положень, вимог та гарантій, визначених Законом України «Про прокуратуру» на спірні правовідносини щодо оскаржуваного наказу від 24.02.2023 № 294к є необґрунтованими.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 14.02.2006 по 10.11.2006 та з 23.01.2007 по 29.10.2021 працював в органах прокуратури України, останню посаду, яку займав перед звільненням - заступник керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області.

19.09.2019 Верховною Радою України було прийнято Закон №113-ІХ, який, окрім іншого, передбачено обов`язкове проходження атестації діючими прокурорами.

03.10.2019 Генеральним прокурором України було видано наказ №221, яким затверджено Порядок проходження прокурорами атестації. Цей Порядок встановив правила та процедуру проведення атестації прокурорів, передбаченої Законом №113-ІХ. Поряд з іншими нормами, Порядком №221 було передбачено, що для проходження атестації працівник прокуратури повинен подати заяву за формою, передбаченою додатком 2 до цього Порядку.

09.10.2019 року позивач звернувся до Генерального прокурора з заявою про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

ОСОБА_1 успішно склав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, та його допущено до наступного етапу атестації, а саме складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

29.10.2020 рішенням Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) затверджено графік проходження другого етапу атестації - складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, яким для позивача визначено вівторок 05.11.2020.

05.11.2020 під час тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 набрав 90 балів, що є менше прохідного (93 бали) для успішного складання іспиту.

Відразу після іспиту, та ознайомлення з результатом не виходячи з приміщення, позивачем на ім`я голови Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) подано письмову заяву в якій він вказав, що погано себе почував в зв`язку зі стресом, дорогою, та нерозбірливим текстом на моніторі екрану та просив здійснити перевірку II етапу тестування.

16.11.2020 року, у зв`язку з тим, що відповідь на вищенаведене звернення не надійшла, ОСОБА_1 звернувся до Другої кадрової комісії із заявою про повторне проходження 2 етапу атестації.

Рішенням Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), оформленого проколом від 19.11.2020 року №14, позивача виключено зі списку осіб, які не склали іспит та вказано про необхідність призначення нової дати складання іспиту.

Однак нову дату іспиту призначено не було та позивача про конкретну дату складання іспиту не повідомлено.

Наказом керівника Одеської обласної прокуратури №697к від 12.03.2021, у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Одеської області і початком роботи окружних прокуратур з 15.03.2021, відповідно до наказу Генерального прокурора «Про день початку роботи окружних прокуратур» від 17.02.2021 року №40, а також не проходженням атестації, з 15.03.2021 позивачу тимчасово визначено робоче місце у Березовській окружній прокуратурі Одеської області.

Згідно наказу Генерального прокурора №236 від 16.07.2021 року «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора про створення кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» перша, друга, третя, четверта кадрові комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), ліквідовані.

Згідно наказу Генерального прокурора №239 від 22.07.2021 створено п`ятнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), яка продовжуватиме проведення атестації місцевих прокурорів.

Матеріали атестації відомості, протоколи, заяви тощо першої, другої, третьої та четвертої кадрових стосовно прокурорів, щодо яких не прийнято рішення про неуспішне складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки Офісом Генерального прокурора передано до п`ятнадцятої кадрової комісії актами приймання-передачі матеріалів атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих).

10.08.2021 позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора щодо повідомлення йому нової дати щодо складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, а у разі відсутності дати складання іспиту повідомити причини з яких неможливо провести даний іспит.

Офіс Генерального прокурора листом №07-1406-21 від 30.08.2021 року повідомив заявника про те, що звернення скероване до 15 кадрової комісії та нової дати тестування не призначено.

13.09.2021 П`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) було прийнято рішення №311 від 13.09.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації». Відповідно до зазначеного рішення, враховуючи те, що заступник керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки набрав 90 балів, що є менше прохідного балу (93) для успішного складання іспиту, встановленого наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора від 07.10.2020 №474 «Про встановлення прохідного бала для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), а також оприлюднення зразка тестових питань (завдань) та правил складання іспиту» він не допускається до етапу проходження співбесіди та припиняє участь в атестації. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом керівника Одеської обласної прокуратури №2340к від 20.10.2021 позивача звільнено з 29.10.2021 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №311 від 13.09.2021.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 у справі № 420/23667/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2022 у справі № 420/23667/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії скасовано та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення №311 від 13.09.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації», ухвалене П`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» відносно заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури Одеської області №2340к від 20.10.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області з 29.10.2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури України на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області з 30.10.2021 року.

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за періоду з 30.10.2021 року по 07.09.2022 року у розмірі 100340,64 грн. (сто тисяч триста сорок гривень шістдесят чотири копійки).

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора солідарно за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

На виконання рішення суду апеляційної інстанції наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 16.09.2022 № 1527к скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 20.10.2021 № 2340к про звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області з 30.10.2021.

15.11.2022 позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, у якій просив включити його до графіку на проведення ІІ етапу атестації щодо складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих).

09.01.2023 ОСОБА_1 успішно складено іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, набрав 126 балів, що підтверджується протоколом № 76 засідання Чотирнадцятої кадрової комісії від 09.01.2023 року, та був допущений до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності, що підтверджується рішенням № 1 Чотирнадцятої кадрової комісії від 09.01.2023 року «Про допуск прокурорів до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності».

20.02.2023 згідно графіку на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора про проведення співбесід з прокурорами, який затверджено рішення 14-ї кадрової комісії, ОСОБА_1 включено до списку та призначено дату співбесіди на 21.03.2023 о 09:00 годині.

У той же час, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі №420/23667/21 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року скасовано та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року.

На підставі постанови Верховного Суду від 21.02.2023 Одеською обласною прокуратурою прийнято наказ від 24.02.2023 № 294к про скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 16.09.2022 № 1527к щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області.

Вважаючи наказ Одеської обласної прокуратури від 24.02.2023 № 294к протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу приписів підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Системний аналіз положень абзацу першого пункту 19 Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що: по-перше, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1 4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; по-друге, закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Закон визначає, що звільнення відбувається не з підстав, установлених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а на підставі цього пункту, що є нормативною підставою.

Отже, підставою для звільнення є одна з підстав, передбачених підпунктами 1 4 пункту 19 розділу ІІ Закону № 113-IX, а нормативною підставою є пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, суд звертає увагу на те, що основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до гарантій статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, суд, ухвалюючи рішення та здійснюючи наступний судовий контроль, повинен враховувати, зокрема, принцип пріоритетності застосування норм Конституції України над іншими нормативно-правовими актами; принцип пріоритетності застосування та обов`язковості міжнародних договорів, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури №2340к від 20.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та поновлення позивача на займаній посаді з 30.10.2021 наказом Одеської обласної прокуратури №1527к від 16.09.2022 здійснено безпосередньо на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2022 у справі № 420/23667/21.

Отже, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2022 у справі № 420/23667/21 стала підставою (правотворчим юридичним фактом) відновлення трудових правових відносин звільненого працівника ( ОСОБА_1 ) із роботодавцем (Одеською обласною прокуратурою).

Як встановлено судом, 21.02.2023 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №420/23667/21 постанову П`ятого апеляційного адміністративного сулу від 07.09.2022 скасовано та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2022.

Статтею 24 КАС України передбачено, що Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Частиною п`ятою статті 355 КАС України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.

Частиною першою статті 359 КАС України визначено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відтак, постанова Верховного Суду від 21.02.2023 у справі №420/23667/21 стала іншим юридичним фактом, який припинив чинність юридичних наслідків постанови П`ятого апеляційного адміністративного сулу від 07.09.2022 у вигляді поновлення на роботі позивача.

Тому, рішення суду касаційної інстанції у спорі, який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано касаційним судом припинилися.

Такі правові наслідки рішення Верховного Суду обумовлені конституційним приписом про обов`язковість судового рішення (ст. 129-1 Конституції України).

Крім цього, згідно із статтею 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, постанова Верховного Суду від 21.02.2023 у справі №420/23667/21, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, є судовим рішенням суду найвищої касаційної інстанції, що набрало законної сили з моменту його прийняття, а отже підлягає обов`язковому виконанню.

Щодо доводів позивача про відсутність в оскаржуваному наказі визначеної Законом №1697-VII підстави для звільнення позивача, суд зазначає, що визначений цим Законом перелік підстав для звільнення прокурорів є загальним, тоді як виконання судового рішення суду касаційної інстанції, що набрало законної сили з моменту його прийняття, є виключною, водночас об`єктивною обставиною для скасування суб`єктом владних повноважень попереднього наказу про поновлення прокурора на займаній посаді.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач 09.01.2023 успішно склав іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, оскільки його поновлення на займаній посаді та, відповідно, повторний допуск до процедури атестації були здійснені відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, яке в подальшому скасовано Верховним Судом, як незаконне та таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що звільнення позивача спірним у цій справі наказом відбулось безпосередньо на виконання судового рішення Верховного Суду у справі №420/23667/21, тоді як правова оцінка законності рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №311 «Про неуспішне проходження прокурором атестації», а також наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 20.10.2021 №2340к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області була надана безпосередньо при розгляді адміністративної справи №420/23667/21.

Тобто, оскаржуваний наказ є лише процедурним питанням виконання постанови Верховного Суду, шляхом приведення спірних між ОСОБА_1 та органами прокуратури правовідносин у первісний стан.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що спірний наказ від 24.02.2023 № 294к, яким скасовано наказ від 16.09.2022 №1527к щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області прийнято правомірно, а тому позов про його скасування як і похідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний