Справа № 520/4790/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 р.Справа № 520/4790/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бабаєв А.І.) від 31.10.2022 року (повний текст складено 31.10.22 року) по справі №520/4790/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправним та скасувати Наказ № 319 від 27.05.2022 року про застосування до інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу кадрового забезпечення Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

стягнути з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.05.2022 року по день постановлення рішення;

стягнути з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, як складову частину грошового забезпечення, згідно Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказ № 319 від 27.05.2022 року про застосування до інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року по справі №520/4790/22 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 09.03.2022 № 591 о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» по управлінню патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора відділу кадрового забезпечення, з 09 березня 2022 року.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 14.05.2022 № 579 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» проведено службове розслідування з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, а саме інспектором відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування встановлено факт порушення службової дисципліни в діях інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу без поважних причин з 25.02.2022 до 09.03.2022 та з 20.05.2022 до 25.05.2022.

26.05.2022 року було затверджено висновок службового розслідування, згідно з яким комісія вважала застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18. частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора ВКЗ УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом Департаменту патрульної поліції № 319 від 27.05.2022 року за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 831 від 07.06.2022 року відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 закону України «Про Національну полінію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Не погодившись з наказом № 319 від 27.05.2022 року, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послалася на те, що ОСОБА_1 від початку військового вторгнення Російською Федерацією на територію України змушена була покинути своє місце проживання за адресою реєстрації АДРЕСА_1 , адже це район Північної Салтівки в м. Харкові, який найбільше постраждав від обстрілів. З метою збереження життя свого сина, адже вона виховує сина одна, з батьком дитини давно розлучена і порозуміння з ним не знаходить, про що свідчать довідки зі школи, відповіді на звернення від начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області, рішенням про розлучення та стягнення аліментів від 28 лютого 2012 року по справі № 2024/2-2604/11, позивачем було прийнято рішення, під обстрілами, вивезти дитину за межі міста.

Вказує, що 14 травня 2022 року на мессенджер "Телеграм" позивача, від невідомого контакту прийшло повідомлення в якому повідомляється, що: "Наказом Департаменту патрульної поліції номер 785 о/с від 13.05.2022 року Позивача поновлено на посаді. До кінця доби 14 травня 2022 року їй необхідно прибути до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції для виконання своїх службових обов`язків". Разом з цим повідомленням було направлено копію Витягу від 13.05.2022 року № 785 о/с про скасування пункту наказу Департаменту патрульної поліції від 09.03.2022 року № 591 о/с в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Також, було направлено лист від 14.05.2022 №2118/41/14/02-2022 Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області, адресованого ОСОБА_2 на адресу реєстрації за якою вона не проживає а саме: АДРЕСА_2 без зазначення квартири, в якому повідомляється, що Позивачу необхідно прибути до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 315-А, в найкоротший термін, та у разі неможливості своєчасного прибуття, просили повідомити зручним способом щодо часу прибуття до управління.

У відповідь на вказані повідомлення, позивачем було складено та направлено рапорт від 19.05.2022 року, який було направлено на електронну пошту відповідача разом з додатками до цього рапорту, в якому повідомлялось, що будучи вірним Присязі, позивач не відмовилася виконувати роботу дистанційно, була готова приступити до своїх безпосередніх обов`язків та несення служби. Однак відповіді на даний рапорт від відповідача так і не отримала.

Зазначає, що приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , куди було запропоновано відповідачем з`явитися позивачу в найкоротший термін - не працює, оскільки після активних бонових дій на території міста Харкова, вказане приміщення було зачинено оскільки в ньому вибило шибки та в ньому відсутнє бомбосховище.

Крім того, 20.05.2022 року позивач направила на електронну пошту заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати, у зв`язку із неможливістю прибути на робоче місце, але не дивлячись на вказані обставини, та рапорт, відповідачем листом від 21 травня 2022 року №2181/41/14/02-2022, керівництвом управління патрульної поліції в Харківській області було відмовлено.

Також вказує, що 30.05.2022 року, на месенджер "Телеграм" позивача надійшов оскаржуваний Наказ, а 13.06.2022 року надійшло повідомлення в якому повідомляється, що Наказом Департаменту патрульної поліції від 07.06.2022 року номер 831 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач не згодна з оскарженими Наказами, оскільки не була з ними ознайомлена, про що свідчить відсутність її підпису на оскаржуваних Наказах, що підтверджується матеріалами справи. Також вказує, що ні Законом, ні жодним наказом Департаменту патрульної поліції, а ні Управління патрульної поліції в Харківській області не було визначено, що позивач як поліцейський, має виконувати обов`язки виключно в якомусь кабінеті чи за якоюсь адресою. Відсутній і наказ та організаційно-розпорядчий документ керівництва, який би визначав адресу робочою місця позивача та обов`язок працювати і знаходитися тільки за цією адресою.

Вважає, що при звільненні відповідач не провів належного службового розслідування.

Апелянт також зазначила, що відповідач за тих же обставин та підстав, 09 березня 2022 року, вже намагався звільнити позивача, проте 13 травня 2022 року Наказом Департаменту патрульної поліції позивача було поновлено. Вказане підтверджується листом від 14 травня 2022 року № 2118 , в якому було запропоновано прибути до управління патрульної поліції за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 315-а. Однак, в адресі яка зазначена, як адреса для листування позивача не вказано номера квартири, а позивач не проживає в приватному будинку, адже будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним.

Крім того зазначила, що будівля за адресою: АДРЕСА_3 постраждала від обстрілів. Вказане підтверджується матеріалами службового розслідування, в яких зазначається, що: "за фактом відсутності на службі ОСОБА_1 , у приміщенні тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_4 , складено Акти про відсутність на службі 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022, 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022, 05.03.2022, 06.03.2022, 07.03.2022, 08.03.2022 та 09.03.2022 року". А тому не зрозуміло, як позивач могла дізнатися та прибути за адресою до будівлі, яка фактично постраждала від ворожих обстрілів, адже їй було запропоновано прибути за адресою: АДРЕСА_3 .

Також вказує, що відповідач не повідомив позивача про ініціювання службового розслідування, не забезпечив можливість падати письмове пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, не викликав у дисциплінарну комісію, чим порушив Закон і право на захист. Вказує, що позивач самовільно не залишала місця несення служби, не відмовилася від дачі пояснень та навпаки готова була їх надати та приступити до служби, про що свідчить її рапорт від 19.05.2022 року та рапорт від 20.05.2022 року.

Зазначає, що оскільки у висновку відсутні пояснення поліцейського щодо обставин справи, цей висновок складений з порушення Порядку без необхідних відомостей, які обов`язкові для описової частини документу. Також зазначає, що дисциплінарна комісія неповно та не об`єктивно встановила поведінку позивача, не врахувавши службової характеристики позивача, яка відображає її попереднє проходження служби, її кваліфікацію, професіоналізм та навички.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що позивач не вчинила проступку, який заслуговує на застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення з поліції.

З приводу наведених вище доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції врегульовані приписами Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 508-VIII, а також Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (далі - Статут).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Крім того, п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до повноважень поліції віднесено забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Також за п. 34 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" повноваженням поліції є здійснення у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьби з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно з п. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно ст. 6 цього закону, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Національну поліцію" поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п. 1 ч. 1 ст. 18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 2 ч. 1 ст. 18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п. 3 ч. 1 ст.1 8).

Положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частиною 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Отже, інститут Присяги працівника поліції вже сам по собі призначений забезпечити зразкове та бездоганне дотримання поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" інститут Присяги працівника поліції забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що що в умовах запровадження в Україні правового режиму воєнного стану у зв`язку із збройною агресією ворога інститут Присяги працівника поліції призводить до набуття публічними інтересами суспільства беззаперечного пріоритету над будь-якими приватними власними інтересами поліцейського, унеможливлює як легальне пасивне знаходження діючого поліцейського на тимчасово окупованій ворогом території Держави поза межами: випадку полону, випадку постійного позбавлення свободи пересування, випадку виконання спеціального службового завдання, випадку настання стану розладу здоров`я до рівня нездатності вчинення збройного спротиву ворогу, випадку задіяння у русі опору (оскільки усі форми протилежної поведінки людини є за суттю, змістом та спрямованістю - ухиленням від несення поліцейської служби), так і правомірну відсутність поліцейського на роботі чи на робочому місці без поважних причин (оскільки усі форми протилежної поведінки людини також є за суттю, змістом та спрямованістю - ухиленням від несення поліцейської служби).

Обставина відсутності діючого поліцейського на службі під час дії запровадженого режиму воєнного стану об`єктивно вимагає від керівника такого поліцейського вжиття організаційно-правових заходів, спрямованих на з`ясування як дійсних причин відсутності поліцейського за місцем дислокації тероргану чи підрозділу Національної поліції, так і місця фізичного знаходження поліцейського, адже не виключає ймовірності настання випадку свідомого (за власною вільною волею) або вимушеного (під загрозою позбавлення життя, ушкодження здоров`я тощо) використання таким поліцейським практичних знань, умінь, навичок, знарядь, однострою, суспільних зв`язків проти інтересів України.

У такому випадку, втрата достовірної комунікації із відсутнім поліцейським у поєднанні із відсутністю документально підтверджених поважних причин невиконання поліцейським завдань Національної поліції України за місцем несення служби (наказ про відрядження, дозвіл про вибуття до іншої адміністративно-територіальної одиниці у службових цілях тощо) зумовлює правомірність прийняття рішення керівника органу Національної поліції України про припинення проходження громадянином України служби у лавах Національної поліції України, адже нівелює усі ризики стану вимушеної необізнаності суб`єкта владних повноважень в аспекті захисту публічних інтересів суспільства на збереження державного суверенітету України та недоторканність територіальної цілісності України.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

В свою чергу, коло обов`язків поліцейського та предмет службової дисципліни охоплює також і виконання повноважень поліції, прямо передбачених у ст.ст. 2, 12, 23, 24 Закону України "Про Національну поліцію".

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч. 1 ст. 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Отже, до ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги працівника поліції; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських; 18) скоєння вчинків, що підривають авторитет поліції; 19) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України; 20) невиконання повноважень Національної поліції, визначених у ст.ст. 2, 12, 23, 24 Закону України "Про Національну поліцію".

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч. 2 ст. 14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч. 1 ст. 14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018р. № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 р. за № 1356/32808; далі - Положення № 893).

Відповідно до п. 3 розділу І Положення № 893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п. 10 розділу І Положення № 893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

У спірних правовідносинах під час створення Дисциплінарної комісії було дотримано критерій чисельності осіб та критерій неупередженості, службове розслідування було призначено та проведено. Ознак порушення прав та інтересів заявника у процедурі службового розслідування матеріали справи не містять.

Так, під час проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією встановлено, що апелянт була відсутня на службі 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022, 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022, 05.03.2022, 06.03.2022, 07.03.2022, 08.03.2022 та 09.03.2022, ці обставини зафіксовані та підтверджуються відповідними Актами. Також відповідно до розстановок сил та засобів відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП, апелянт не виходила на службу у вищезазначені дні. Згідно з відомостями, що надійшли з відділу озброєння УПП в Харківській області ДПП встановлено, що Апелянт зброю та боєприпаси не отримувала.

З метою більш детального встановлення обставин та причин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а також реалізації її права на захист, засобами електронної комунікації 14.05.2022 № 273/41/14/02-2022 направлено виклик про необхідність прибуття о 10.00 18.05.2022 за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 26 для надання відповідних письмових пояснень в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом ДПП «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 14.05.2022 № 579.

Проте, 18.05.2022 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в зазначений час не з`явилась, про поважні причини свого неприбуття того дня дисциплінарну комісію не повідомила.

Відповідно до положень абз. 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту апелянт, вважається такою, яка відмовилась від надання пояснень. Такі дії були зафіксовані дисциплінарною комісією Актом № 247вн від 18.05.2022.

Дисциплінарною комісією була опитана т.в.о. заступника начальника ВКЗ УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_3 , яка повідомила, що інспектор ВКЗ УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 у період з 25.02.2022 до 09.03.2022 на службу не виходила. 01.03.2022 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомила, що знаходиться у Республіці Польща, місто Краків, найближчим часом повертатись до України не збирається.

Інших обставин, що свідчать про поважність відсутності на службі 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022, 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022, 05.03.2022, 06.03.2022, 07.03.2022, 08.03.2022 та 09.03.2022 інспектора ВКЗ УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час службового розслідування не встановлено.

Документів на підтвердження наявності поважних причин відсутності на службі апелянт до дисциплінарної комісії не надала.

Таким чином, дисциплінарна комісія встановила, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в період з 25.02.2022 до 09.03.2022 самоусунулась від виконання основних та додаткових завдань, покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Крім того відповідно до актів № 279вн/41/14/01-2022 від 20.05.2022, № 328вн/41/14/01-2022 від 21.05.2022, № 357вн/41/14/01-2022 від 22.05.2022, № 397вн/41/14/01-2022 від 23.05.2022, №418вн/41/14/01-2022 від 24.05.2022, № 447вн/41/14/01-2022 від 25.05.2022, апелянт після поновлення на посаді та під час проведення службового розслідування була відсутня на службі без поважних причин з 20.05.2022 по 25.05.2022.

З урахування матеріалів службового розслідування дисциплінарна комісія під час службового розслідування дійшла до висновку, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 грубо порушила службову дисципліну в умовах дії воєнного стану на території України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин з 25.02.2022 по 09.03.2022 та 20.05.2022 до 25.05.2022.

З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування, затвердженого 26.05.2022 начальником ДПП, в якому встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки та вчинила дії які безумовно підривають авторитет Національної поліції України в очах громадян, видано наказ від 27.05.2022 № 319 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільненні зі служби в поліції та 07.06.2022 реалізовано наказом ДШ1 № 831о/с.

Що стосується наказів керівництва УПП в Харківській області ДПП особовому складу про прибуття до місця несення служби, судовим розглядом встановлено, що особовому складу УПП в Харківській області ДПП засобами електронного зв`язку доводилися накази керівництва УПП в Харківській області ДПП про необхідність та обов`язковість несення служби.

Так, 25.02.2022 о 07 год. 28 хв. начальником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_4 надано наказ про те, що всі максимально мають прибути, так як на території України введено воєнний стан, ніхто самовільно не вирішує хоче він чи не хоче прибувати на службу, працівників УПП в Харківській області ДПП зараз, як ніколи, хочуть бачити громадяни та всі зобов`язані виконувати свої службові обов`язки.

25.02.2022 ОСОБА_1 повинна була прибути до визначених станцій метро та нести службу щодо забезпечення громадського порядку та забезпечення життєдіяльності міста Харкова, однак у встановлене місце не прибувала.

Ввечері 25.02.2022 о 21 год. 14 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП повідомила поліцейським, що вона разом з частиною особового складу УПП в Харківській області ДПП буде здійснювати виїзд до міста Дніпра. Тим хто не висловив бажання їхати було дозволено залишитися вдома.

Таким чином, керівництво УПП в Харківській області ДПП забезпечило та погодило особовому складу евакуацію своїх родин до міста Дніпра, яке на той час було безпечним місцем, але ОСОБА_1 не скористалася такою можливістю.

Разом з цим, з ранку 26.02.2022 керівництво УПП в Харківській області ДПП разом з підпорядкованим йому особовим складом повернулося до м. Харкова та продовжувало виконувати службові обов`язки. На спростування чуток про відсутність керівного складу УПП в Харківській області ДПП у місці Харкові капітан поліції ОСОБА_4 записала відеозвернення на території дислокації УПП в Харківській області ДПП (вул. Шевченко 26, м. Харків), яке також було розміщене у службовому чаті та доведене особовому складу УПП в Харківській області ДПП. Зазначений відеозапис додано до матеріалів справи.

27.02.2022 р. всьому особовому складу УПП в Харківській області ДПП надано наказ прибувати до торгового центру «Нікольський» та нести службу, т.в.о. заступника начальника - начальник відділу чергової частини УПП в Харківській області ДПП капітан поліції Приходько І.В. забезпечував координацію дій патрульних поліцейських та їх перезмінку, що зафіксовано відповідними командами та розпорядженнями засобами електронного зв`язку.

28.02.2022 р. о 16 год. 11 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП знову повідомила особовий склад про обов`язковість виконання їх службових обов`язків та зазначила, що всі мають бути в строю, посилений режим несення служби, всі хто хотів відвезти сім`ю, відвезли і повинні стати в стрій та наголосила, що задачею поліції є недопущення мародерства, вуличної злочинності. Зміни несуться щодобово, всі працюють на лінії і ніхто крім поліції не виконає її роботу.

01.03.2022 р. о 00 год. 54 хв. начальник УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_4 доводить до відома усіх працівників управління про те, що всі мають бути на службі і заступати в тому графіку, який підходить до військового часу та оперативної обстановки, вимагає прибуття на службу 100 % всього особового складу УПП в Харківській області ДПП, який залучається згідно графіку несення служби, незважаючи на обставини, що склалися поліцейські повинні виконувати їх службові обов`язки.

Таким чином, керівництво УПП в Харківській області ДПП постійно наголошувало на необхідності виконання особовим складом УПП в Харківській області ДПП їх службових обов`язків, наказувало всім патрульним поліцейським прибути до місця несення служби та вживало можливих заходів щодо забезпечення функціонування життєдіяльності, безпеки та обороноздатності міста Харкова.

Протягом всього періоду служби в поліції відомості щодо необхідності несення служби, накази та вказівки керівництва постійно доводилися особовому складу УПП в Харківській області ДПП у найбільш доступний та швидкий спосіб, а саме засобами електронної комунікації. Жодної незгоди з таким способом доведення службової інформації позивач не висловлювала.

Що стосується посилання апелянта на те, що вона мала змогу виконувати свої посадові обов`язки дистанційно та поза межами міста Харкова та Харківської області, суд зазначає, що наказом начальника ДПП від 07.02.2022 № 343о/с ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області ДПП.

Відповідно до Положення про УПП в Харківській області ДПП, затвердженого наказом ДПП від 07.11.2015 № 1/5, УПП в Харківській області ДПП є територіальним (відокремленим) підрозділом ДПП та згідно з законодавством України реалізовує свої повноваження на території Харківської області.

Наведене на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_1 відповідно до займаної посади повинна була реалізовувати свої повноваження виключно на території міста Харкова та Харківської області.

В свою чергу, жодних наказів щодо службового відрядження в період з 25.02.2022 до 09.03.2022 в інший населений пункт, відповідачем не видавалося і позивачем зворотнього не спростовано.

Що стосується доводів апелянта з приводу надання пояснень в ході службового розслідування та обізнаність апелянта про проведення службового розслідування, судом встановлено, що позивачу засобами електронної комунікації 14.05.2022 № 273з/41/14/02-2022 направлено виклик про необхідність прибуття о 10.00 18.05.2022 за адресою: місто Харків, вулиця Шевченка, 26 для надання відповідних письмових пояснень в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом ДПП «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 14.05.2022 № 579.

При цьому, суд враховує, що 01.05.2022 до Дисциплінарного статуту були внесені зміни, які визначають, у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених V розділом.

Так статтею 27 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Таким чином, дисциплінарною комісією засобами електронної комунікації № 273з/41/14/02-2022 направлено виклик ОСОБА_1 про необхідність прибуття о 10.00 18.05.2022, проте того дня остання не з`явилась, а тому, з урахуванням положень ст. 27 Статуту ОСОБА_1 , вважається такою, що відмовилась від надання пояснень. Вказана обставина зафіксована дисциплінарною комісією актом № 247вн від 18.05.2022.

Що стосується доводів з приводу застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, суд зазначає наступне.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі № 804/8515/17.

Загальновідомими є обставини того, що 24.02.2022 р. був розпочатий акт безпосередньої збройної військової агресії Російської Федерації проти України поза межами окремих районів Луганської області України та Донецької області України, а Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 на всій території України було введено правовий режим воєнного стану.

Тому, з указаної календарної дати усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень у силу ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 12, 23, 24 Закону України «Про Національну поліцію» повинні були безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключало можливість обрання пасивної форми поведінки за виключенням випадку виконання особистого спеціального службового завдання, випадку виконання чіткого та однозначного наказу військово-політичного керівництва України у цілях збереження людських ресурсів задля продовження боротьби проти військової агресії, випадку знаходження у безпорадності стані у медичному закладі.

Колегія суддів зазначає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на зловживання таким правом, а суб`єкти владних повноважень додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно у порядку та у спосіб, які визначені вимогами законодавства.

Таким чином, працівник поліції, який в умовах воєнного стану фактично самовільно покинув місце несення служби та/або самоусунувся від виконання службових обов`язків безумовно порушує службову дисципліну.

Позивачем не надано доказів того, що керівництвом органу поліції було відмовлено у наданні допомоги стосовно евакуації родини заявника з м. Харкова, а на території міста Харкова не функціонували бомбосховища чи органами місцевого самоврядування не було організовано безпечного розміщення мешканців міста у підземних комунікаціях КП «Харківський метрополітен».

Крім того, відповідно до службової характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 зарекомендувала себе посередньо, а під час проведення розслідування, комісією, обставин, що пом`якшують її відповідальність не встановлено.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Статуту, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Також, слід зазначити, що повноваження керівників поліції з приводу накладення дисциплінарних покарань розмежовані приписами ст. 20 Дисциплінарного статуту, згідно з якою керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських (ч. 3 ст. 20); інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України (ч. 4 ст. 20).

Колегія суддів вважає, що Дисциплінарна комісія у цьому конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння в частині епізодів відсутності на службі з 24.02.2022 р. - 09.03.2022 р. без поважних причини під час дії запровадженого правового режиму воєнного стану кваліфікувала правильно, норму закону визначила неналежну, а тому забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.

Так, Дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі істотні та суттєві поза розумним сумнівом аспекти, які здатні вплинути на міру відповідальності особи.

Також колегія суддів враховує, що Верховний Суду у постанові від 22.05.2020 р. у справі №825/2328/16 дійшов висновку, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі № 813/1790/18.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем не допущено порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, яке може бути наслідком скасування прийнятих за результатами проведення службового розслідування рішень, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування Департаментом патрульної поліції правомірно видано наказ № 319 від 27.05.2022 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільненні зі служби в поліції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, з наведених вище підстав, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що ця справа відноситься до справ незначної складності, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року по справі №520/4790/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 22.05.2023 року.