Справа № 160/9162/22
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/9162/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року в адміністративній справі № 160/9162/22 (суддя І інстанції - Калугіна Н.Є.)

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу

третя особа Державна спеціальна служба транспорту

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2022 № 57 «Про притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця частини» - старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за втрату майна, яке не було йому ввірено, а отримано іншими військовослужбовцями. Також позивач зазначив, що він не уповноважений приймати рішення щодо місця розташування, тому на нього не можуть бути покладені обов`язки зі забезпечення протипожежної безпеки цього приміщення. А в Акті службового розслідування від 19.05.2022 зазначено, що ймовірною причиною пожежі є перевантаження електромережі. Крім того, позивач посилається на наявність бойового імунітету, який виключає притягнення його до матеріальної відповідальності. Тому наказ Військової частини від 27.05.2022 № 57 «Про притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця частини» - старшого лейтенанта ОСОБА_1 шляхом стягнення суми завданої шкоди у розмірі 90097, 9 грн є протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2022 № 57 «Про притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця частини» щодо притягнення командира 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди у розмірі 72078,32 грн з місячного грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, відповідач просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що він звільнений від матеріальної відповідальності через «бойовий імунітет», оскільки він цілодобово виконує обов`язки по охороні та обороні важливого державного об`єкта транспортної системи на підставі бойового розпорядження. Крім того, вважає, що службове розслідування проводилось на підставі не існуючого наказу № 36. На думку позивача, він не уповноважений приймати рішення щодо місця розташування, тому на нього не можуть бути покладені обов`язки зі забезпечення протипожежної безпеки цього приміщення. Позивач вказує, що відповідач неправомірно застосував норму п. 4 розділу 4 Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України», яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, тому що не втрачав ввіреної йому зброї. Особи, які були винуваті у знищенні військового майна, притягнуті до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку діям позивача в частині виконання положення п.4 розділу І Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України» та п. 191 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України. Вказує, що в порушення вимог п. 4 розділу 4 Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України» не призначено відповідальна особа за збереження зброї, ставниці не організовані. Крим того, позивач, нехтуючи правилами пожежної безпеки і правилами зберігання зброї, надав погодження військовослужбовцям залишити зброю в сусідньому приміщенні де сталася пожежа. Відповідач вказує ,що наявні всі умови, які необхідні для притягнення до матеріальної відповідальності позивача, але суд першої інстанції неправильно застосував до спірних відносин ч. 3 ст. 6, ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та Постанову КМУ від 15.07.2020 № 604 «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості», тому, на думку відповідача, втрачені позивачем одиниці військового майна мають відшкодовуватися у десятикратному розмірі, зменшення судом сум стягнення не передбачено ст. 245 КАС України.

Від позивача, відповідача та третьої особи відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Терещенко Сергій Олександрович (старший лейтенант) на підставі наказу від 15.03.2022 № 10/ДСК командира військової частини НОМЕР_1 призначено до військової частини НОМЕР_1 командиром 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони (а.с. 16).

На підставі бойового розпорядження командира від 28.03.2022 наказом від 29.03.2022 № 29/ДСК старшого лейтенанта ОСОБА_1 командира 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони відрядили у АДРЕСА_2 з 29 березня 2022 року з метою охорони та оборони важливого державного об`єкта національної транспортної системи України (а.с. 17).

05.05.2022 приблизно о 14:15 на об`єкті охорони на другому поверсі приміщення, в якому розміщено особовий склад підрозділу військової частини НОМЕР_1 сталася пожежа.

З метою встановлення причин та умов, що сприяли виникненню пожежі, при якій пошкоджено і знищено військове майно на території об`єкта охорони наказом від 05.05.2022 № 38 наказано начальнику штабу- першому заступнику командира частини підполковнику ОСОБА_2 провести службове розслідування (а.с. 105).

За результатами службового розслідування 19.05.2022 складено Акт (а.с. 108-110).

В Акті зазначено, що відповідно до звіту від 05.05.2022 № 170 інспектора відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області ймовірною причиною пожежі, яка сталася 05.05.2022, є перенавантаження електромережі (а.с. 111-122).

У результаті пожежі зіпсовано майно військової частини НОМЕР_1 відповідно до переліку (а.с. 128-131): 7,62 мм автомат АКМ - 9 одиниць, 7,62 мм набої зразка 1943 року з кулею КС в кількості 993 шт, багнет-ніж до АКМ - 9 одиниць, магазин до АКМ - 39 одиниць, шолом сталевий - 11 одиниць, бронежилет - 5 одиниць.

Відповідно до пояснень командира та підпорядкованих командиру осіб особового складу, автомати, набої та інше майно під час пожежі знаходились на другому поверсі приміщення за усним наказом командира (позивача), а на першому поверсі даного приміщення відбувались навчання особового складу.

За висновками Акта службового розслідування від 19.05.2022 за неналежну організацію пожежної безпеки та порушення вимог Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, а також порядку зберігання зброї, що призвело до втрати зброї та боєприпасів, рекомендовано притягнути до матеріальної відповідальності командира 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

До Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2022 Первомайським РВП ГУ НП в Миколаївській області внесено кримінальне правопорушення за №0000295, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.

Зі змісту протоколів про вчинення адміністративного правопорушення № 12, № 17, № 15, № 10, № 19, № 18, № 11, № 13, № 14, № 16 слідує, що 11.05.2022 кримінальне правопорушення за № 0000295 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 35-64).

Наказом від 27.05.2022 № 57 командира 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони ОСОБА_1 за порушення вимог п. 4 розділу 4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, п. 191 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, притягнуто до матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди у розмірі 90 097, 9 грн з місячного грошового забезпечення (а.с. 164-165).

Позивач, не погодившись з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності , оскаржив зазначений наказ до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як особа, яка є відповідальною за збереження стрілецької зброї та боєприпасів, порушив вимоги пункту 4 Інструкції № 359 щодо призначення відповідальної особи для зберігання зброї під час навчання. Суд першої інстанції зробив висновок, що позивач, як командир, відповідав за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованому йому об`єкті саме за справний стан засобів пожежогасіння (технічні засоби), а не взагалі за пожежну безпеку у ввіреному йому приміщенні, тому вважав не доведеним порушення позивачем приписів пункту 191 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також суд першої інстанції зазначив, що бойовий імунітет не застосовується, оскільки ймовірною причину пожежі, є перенавантаження електромережі, а жодних бойових дій та відсічі противнику вказаний підрозділ під час виниклої пожежі не здійснював, а також на підставі ч. 4 ст. 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» зменшив розмір матеріальної відповідальності до 18019,58 грн (20 % від загальної суми матеріальної відповідальності).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Положеннями ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст. 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10. 019 № 160-ІХ (далі - Закон № 160-ІХ).

За приписами пункту 4 статті 1 Закон № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

За унормуванням ч. 2 ст. 8 Закону № 160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3акону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону№ 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже для притягнення до матеріальної відповідальності необхідна наявність всіх умов, що передбачені Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та які доведені матеріалами службового розслідування.

У свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин причинення шкоди, встановлення наявності (або відсутності) у діянні складу порушення, вирішення питання щодо наявності (або відсутності) підстав для притягнення його до відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі .

Як встановлено під час судового розгляду за фактом пожежі проведено службове розслідування та 19.05.2022 складено Акт.

В Акті службового розслідування зазначено, що відповідно до наказу від 29.03.2022 № 29/ДСК старшого лейтенанта ОСОБА_1 відряджено до АДРЕСА_2 на підставі бойового розпорядження командира від 28.03. 2022 № 6/ДСК.

Отже станом на 05.05.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойове розпорядження (охорона та оборона важливого державного об`єкта національної транспортної системи України).

Ці обставини не заперечувались сторонами.

Також в Акті службового розслідування зазначено, що відповідно п. 4. розділу IV Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України» (затв. Наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (далі - Інструкція № 359 ) військовослужбовці в період занять, стрільб, навчань отриману стрілецьку зброю та боєприпаси до неї повинні мати при собі.

Під час відпочинку (привалу), а також під час обслуговування техніки стрілецька зброя за наказом командира підрозділу може бути встановлена у ставницях, які обладнуються з підручних матеріалів, та здана під охорону визначеним відповідальним особам, які є відповідальними за збереження цієї зброї.

Колегія суддів зазначає, що диспозиція п. 4 розділу IV Інструкції № 359 передбачає умови, коли вона застосовується, а саме в період занять, стрільб, навчань.

Також в Акті службового розслідування зазначено, що згідно з п. 191 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командири підрозділів, начальники служб, майстерень, цехів, клубів, лабораторій та інших об`єктів відповідають за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованих їм підрозділах, службах, на об`єктах та за справний стан засобів пожежогасіння. Дане приміщення не обладнано пожежною сигналізацію та мало слабку систему електроживлення, яке не розраховане для повноцінного використання його для проживання особового складу.

Приписами п. 191 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командири підрозділів, начальники служб, майстерень, цехів, клубів, лабораторій та інших об`єктів відповідають за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованих їм підрозділах, службах, на об`єктах за справний стан засобів пожежогасіння.

Оскільки правова конструкція п. 191 Статуту містить посилання на вимоги пожежної безпеки, то застосування п. 191 Статуту повинно відбуватися одночасно із зазначенням конкретної норми вимог пожежної безпеки, яка порушена військвослужбовцем.

Порушення п. 4 розділу IV Інструкції № 359 та п. 191 Статуту стало підставою для прийняття оскарженого наказу та притягнення позивача до матеріальної відповідальності, про що безпосередньо зазначено в наказі від 27.05.2022 № 57.

З огляду на вказане суд під час апеляційного перегляду оцінює лише ті підстави, з якими відповідач пов`язував притягнення до матеріальної відповідальності.

Наказом від 27.05.2022 № 57 командира 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони ОСОБА_1 за порушення вимог п. 4 розділу IV Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачу стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, п. 191 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, притягнуто до матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди у розмірі 90 097, 9 грн з місячного грошового забезпечення (а.с. 164-165).

Зі змісту наказу слідує, що втрата військового майна сталася внаслідок порушення командиром 3 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони ОСОБА_1 вимог організації зберігання зброї військовослужбовців та організації пожежної безпеки на об`єкті охорони, що призвело до втрати військового майна на загальну суму 9009,79 грн.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо доведення порушення командиром (позивачем) вимог пункту 4 розділу IV Інструкції № 359 у частині непризначення відповідальної особи для зберігання зброї під час навчання, оскільки доказів , що порушення сталося у період занять, стрільб, навчань матеріали справи не містять. Крім того, словосполучення «може бути» у абз. 2 ч. 4 розділу 4 Інструкції № 359 дозволяє здійснювати альтернативні дії.

Отже, пункт 4 розділу IV Інструкції № 359 не регулює правила організації зберігання стрілецької зброї та боєприпасів під час охорони та оборони важливого державного об`єкта, а тому посилання на нього в оскарженому наказі, як на підставу його прийняття, є помилковим.

З приводу порушення п. 191 Статуту апеляційний суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Приписами ст. 58 Кодексу цивільного захисту України пожежна охорона створюється з метою захисту життя і здоров`я громадян, приватної, колективної та державної власності від пожеж, підтримання належного рівня пожежної безпеки на підприємствах, установах, організаціях і в населених пунктах.

Основними завданнями пожежної охорони є: забезпечення пожежної безпеки; запобігання виникненню пожеж та нещасним випадкам під час пожеж; гасіння пожеж, рятування населення, а також надання допомоги у ліквідації наслідків інших надзвичайних ситуацій.

Згідно з пп. 12, 33 ч. 1 ст. 1 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Засоби протипожежного захисту - технічні засоби, призначені для запобігання, виявлення, локалізації та ліквідації пожеж, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних факторів пожежі.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач, як командир, відповідав за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованому йому об`єкті саме за справний стан засобів пожежогасіння (технічні засоби), а не взагалі за пожежну безпеку у ввіреному йому приміщенні.

Проте у наказі № 57 вказано лише на порушення вимог організації пожежної безпеки на об`єкті охорони.

Апеляційний суд також підкреслює, що у наказі від 27.05.2022 № 57 не визначено вимоги яких актів у сфері пожежної безпеки порушені позивачем, тобто наказ не містить належного обґрунтування притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що вина позивача у порушенні п. 191 Статуту та п. 4 розділу 4 Інструкції № 359 не доведена належними та допустимими доказами, а отже спірний наказ є неправомірним та необґрунтованими

За таких обставин, наказ від 27.05.2022 № 57 є протиправним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо застосування судом першої інстанції ч. 4 ст. 13 Закону № 160-ІХ при зменшенні суми стягнення.

Відповідно до ч. 4. ст. 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування. Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

За приписами ч. 4 ст. 13 Закону № 160-ІХ сума стягнень завданої шкоди може бути зменшена судом залежно від обставин, за яких завдано шкоди, ступеня вини та матеріального стану винної особи (крім випадків завдання шкоди умисними злочинними чи вчиненими з особистих корисливих мотивів діяннями).

З огляду на таке правове регулювання спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку, що право суду зменшувати суму стягнення передбачено лише при розгляді справи за позовом військової частини до особи, яка притягнута до матеріальної відповідальності, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо наявності права зменшувати суми стягнень при розгляді позову про скасування наказу є помилковими.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Отже, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача - залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 160/9162/22 скасувати.

Визнати протиправним і скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 27 травня 2022 року № 57 «Про притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця частини».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко