Справа № 520/4721/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р. Справа № 520/4721/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 10.08.22 по справі № 520/4721/22

за позовом ОСОБА_1

до Сахновщинської селищної ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сахновщинської селищної ради (надалі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сахновщинської селищної ради від 28.01.2022 за № 1946-VIII;

- зобов`язати Сахновщинську селищну раду розглянути на найближчій сесії заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 шляхом затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Тавежнянського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2.0000 га, кадастровий номер :02:000:0393 та передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сахновщинської селищної ради від 28.01.2022 за № 1946-VIII.

Зобов`язано Сахновщинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Тавежнянського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2.0000 га, кадастровий номер :02:000:0393 та передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , після завершення дії воєнного стану в Україні або в місцевості, до якої належить Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи, зазначені ним у позовній заяві. Вказує, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не врахував доводів позивача, що проєкт землеустрою, поданий на затвердження відповідачу, повністю відповідав вимогам чинного законодавства. Просить урахувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності обрання судом ефективного способу відновлення порушеного права, викладені у постанові від 06.11.2019 у справі № 508/1350/17.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 25.05.2021 за № 1743-УБД громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населених пунктів Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області.

ФОП ОСОБА_2 розроблено проєкт землеустрою на замовлення позивача.

Земельну ділянку, розташовану на території Тавежнянського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер № :02:000:0393, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку № HB-022 від 30.06.2022, наявним у матеріалах справи.

Для затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером № :02:000:0393, площею 2.0000 га та передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність позивач звернувся до Сахновщинської селищної ради з відповідною заявою, до якої додав копію проєкту землеустрою та Витяг з ДЗК.

Рішенням Сахновщинської селищної ради від 28.01.2022 за №1946-VIII позивачу відмовлено в задоволенні заяви.

В обґрунтування відмови відповідач у рішенні зазначив, що він станом на 28.01.2022, день винесення рішення, не є власником земельної ділянки № :02:000:0393 площею 2.0000 га.

Позивач, уважаючи, що рішення відповідача є таким, що суперечить нормам чинного законодавства і порушує його права, звернувся до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірним рішенням відповідач безпідставно та невмотивовано відмовив у задоволенні клопотання про затвердження проєкту землеустрою, що є порушенням ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України.

Враховуючи обставини дії воєнного стану та відсутність висновку відповідача щодо відповідності поданої позивачем на затвердження документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов`язав Сахновщинську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Тавежнянського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2.0000 га, кадастровий номер :02:000:0393 та передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , після завершення дії воєнного стану в Україні або в місцевості, до якої належить Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення шляхом затвердження проєкту землеустрою, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для застосування судом приписів ч. 4 ст. 245 КАС України, оскільки для прийняти рішення на користь позивача у вигляді затвердження проєкту землеустрою не виконано всі умови, визначені законом для прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Абзацами 6, 7 частини 3 статті 20 Земельного Кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження цього проєкту та передання земельної ділянки у власність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року за № 1423-IX набрав чинності 27.05.2021. Підпунктом 51 пункту 4 розділу I наведеного Закону пункт 6 частини 2 статті 186 було викладено в наступній редакції: «проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу».

Частина 10 статті 186 ЗК України передбачає оскарження відмови органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність в судовому порядку.

Законом України № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, перехідні положення ЗК України доповнено пунктом 24 такого змісту.

З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки і землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Як убачається зі змісту спірного рішення, підставою для відмови в затвердженні проєкту землеустрою відповідач визначив той факт, що він не є власником вказаної земельної ділянки.

Проте, оскільки станом на день набрання чинності Законом України № 1423-IX від 28.04.2021 право на спірну земельну ділянку не було зареєстроване, повноваження щодо розпорядження такою земельною ділянкою, і, відповідно, на затвердження проєкту землеустрою вказаної земельної ділянки автоматично перейшло відповідачу з 27.05.2021.

Отже суд першої інстанції зазначив, що фактично, відмовляючи у затвердженні проєкту землеустрою, орган місцевого самоврядування не зазначив жодних посилань на норми законодавства, у зв`язку з якими депутати вирішили відмовити позивачу в затвердженні проєкту землеустрою.

З огляду на зазначене, враховуючи, що мотивом прийняття спірного рішення зазначена єдина підстава відсутність права власності у відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Сахновщинської селищної ради від 28.01.2022 за № 1946-VIII підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог зобов`язального характеру, а саме щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проєкту землеустрою, колегія суддів виходить із того, що у спірних правовідносинах відповідач не розглянув заяву позивача у встановленому порядку, так як відповідачем при розгляді заяви позивача не надана оцінка на предмет її відповідності вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, а тому вказана заява підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону і суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови неперевірки, ненадання оцінки та невстановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Зобов`язання судом відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом установлено відсутність таких підстав для відмови у затвердженні проєкту, які передбачені законом, а саме: невідповідність положень проєкту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч. 8 ст. 186 ЗК України).

Разом з цим суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності всіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача затвердити проєкту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності всіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до затвердження такого проєкту з порушенням закону.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. У цій справі з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 10.10.2019 у справі № 814/1959/17.

Отже, оскільки подана позивачем заява відповідачем на відповідність критеріям Земельного кодексу України не перевірялась, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Сахновщинської селищної ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Тавежнянського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2.0000 га, кадастровий номер :02:000:0393 та передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Відтак висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення шляхом затвердження проекту землеустрою задоволенню не підлягають, є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 по справі № 520/4721/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк