Справа № 140/8064/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

23 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8064/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із позовними вимогами:

1) про зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повністю виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі №140/10707/21;

2) про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зробити повний перерахунок пенсії за 2016-2020 роки з врахуванням сплаченого єдиного соціального внеску як самозайнятою особою та із всіх видів доходів, у тому числі із заробітної плати, на основі чого призначити та виплачувати щомісячну пенсію з врахуванням всіх видів доходів за вказаний період.

Ухвалою судді від 02 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду нової редакції позовної заяви, врахувавши встановлені Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) положення щодо можливості об`єднання позовних вимог, для яких встановлений різний порядок їх розгляду, а також наявність положень статей 382, 383 КАС України, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, що виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. У новій редакції позовної заяви (якщо така подається у порядку статті 287 КАС України) уточнити, які саме дії, бездіяльність чи рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивач вважає протиправними, що зумовили звернення до суду із цим позовом, врахувавши вимоги означеної статті стосовно строку звернення до суду (протягом десяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів).

18 травня 2023 року до суду надійшла нова редакція позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення і виплати пенсії за віком та зобов`язання зробити повний перерахунок пенсії за 2016-2020 роки з врахуванням сплаченого єдиного соціального внеску як самозайнятою особою та із всіх видів доходів, на основі чого призначити і виплачувати щомісячну пенсію з врахуванням всіх видів доходів за вказаний період.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі належить відмовити з таких мотивів та підстав.

З комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що ОСОБА_1 у вересні 2021 року звертався з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у якому просив визнати протиправними дії Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення і виплати пенсії за віком без урахування єдиного соціального внеску, сплаченого як самозайнятою особою, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок пенсії за віком за останні 60 календарних місяців з врахуванням сплачених внесків як самозайнятою особою та з врахуванням зарплати як працюючого пенсіонера з січня 2016 року по грудень 2020 року включно та включити це перерахування до виплати пенсії в поточному періоді на час прийняття судом рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі №140/10707/21 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року про перерахунок пенсії та щодо відмови у перерахунку його пенсії за віком, з урахуванням страхового стажу за грудень 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2021 року про перерахунок пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, здійснити перерахунок та виплату його пенсії за віком (з моменту переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком), з урахуванням страхового стажу за грудень 2020 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Проаналізувавши підстави та предмет позову та враховуючи склад сторін у цій справі та у справі №140/10707/21, є підстави для висновку про те, що судом уже вирішено спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області з того самого фактичного предмета спору. При цьому з поданої позовної заяви вбачається, що вона обґрунтована виключно невиконанням рішення суду від 04 травня 2022 року у справі №140/10707/21, так як жодне із питань резолютивної частини рішення, на думку позивача, не було виконано відповідачем. Інше обгрунтування порушення прав позивача у позовній заяві відсутнє (зокрема, не йдеться про прийняття відповідачем рішення чи вчинення дій, оцінку яким не було надано при вирішенні спору у справі №140/10707/21).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи (їхніх правонаступників). Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

30 червня 2022 року для примусового виконання рішення суду у справі №140/10707/21 ОСОБА_1 отримав у суді виконавчий лист №7688/2022.

З матеріалів позовної заяви видно, що на час подання цієї позовної заяви в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває не завершене виконавче провадження №69483235 з примусового виконання виконавчого листа №7688/2022, виданого судом 30 червня 2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поряд з тим положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Також приписами частини першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на наведене, спосіб захисту, який обрав позивач, не усуває юридичного конфлікту і не відповідає об`єкту порушеного права. У такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі, якщо суд визнав його порушеним.

Ці висновки відповідають правовим висновках у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №816/2016/17 та постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а.

Верховний Суд у постанові від 21 травня 2020 року у справі №420/6649/19 також вказав, що коли фактичною підставою для звернення до суду із позовом слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання судового рішення, то це свідчить про неправильно обраний спосіб захисту порушених (на думку позивача) прав, свобод та інтересів, оскільки у такому випадку чинне законодавство наділяє особу правом особливого звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними дії чи бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення), а не з новим позовом. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим адміністративним позовом не розглядаються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили (у справі №140/10707/21), а спір щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не підлягає розгляду в окремому позовному провадженні (шляхом пред`явлення нового позову) з огляду на наявність як правових норм для примусового виконання судового рішення, так і встановлення судового контролю за його виконанням, то наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 170 КАС України передбачено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись частиною першою статті 170, статтями 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк