Справа № 160/850/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року Справа № 160/850/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
16.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №7 від 10.11.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.08.2022 року, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи на посаді тракториста-машиніста з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року, з 05.03.2003 року по 28.07.2005 року, з 01.06.2006 року по 31.08.2009 року, з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.09.2022 року.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому рішенням відповідача-1 встановлено відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року та рішенням відповідача-2 було відмовлено у такому призначенні, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та неможливість зарахування до стажу роботи на пільгових умовах період роботи з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року, оскільки первинними документами не підтверджено факт роботи в КСП «Куйбишевське» на посаді тракториста та до стажу роботи на пільгових умовах згідно довідки №111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» не зараховано періоди з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.9.2022 року, оскільки у довідці не зазначено, що заявник працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві. Позивач вважає рішення відповідача-1 та рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи №160/850/23 передані на розгляд судді Голобутовському Р.З.
На виконання вимог ухвали від 18.01.2023 року позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Станом на 19.04.2023 року провадження у справі не відкрито.
13.04.2023 року відповідно до розпорядження керівника апарату суду №157д та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано на розгляд судді Дєєву М.В.
19.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача-1 матеріали пенсійної справи позивача.
10.05.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що обов`язковою умовою для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є наявність у особи не тільки стажу роботи, а й підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку. Рішенням відповідача-2 було відмовлено у такому призначенні, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та неможливість зарахування до стажу роботи на пільгових умовах період роботи з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року, оскільки первинними документами не підтверджено факт роботи в КСП «Куйбишевське» на посаді тракториста та до стажу роботи на пільгових умовах згідно довідки №111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» не зараховано періоди з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.9.2022 року, оскільки у довідці не зазначено, що заявник працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві. З огляду на вказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвала від 19.04.2023 року разом з позовними матеріалами були отримана відповідачем-1 - 16.01.2023 року та 20.04.2023 року, через систему «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Крім того, ухвала від 19.04.2023 року разом з позовними матеріалами були отримана відповідачем-1 03.05.2023 року, що підтверджується розпискою долученою до матеріалів справи.

Станом на дату винесення рішення по справі, відповідач-1 не надав відзив на позовну заяву та витребувану судом інформацію, про причини такого неподання суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №7 від 10.11.2022 року, відповідно до якого вказано, що в трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. В довідках від 14.09.2022 року №169, від 05.09.2022 року №165 виданої Виконавчим комітетом Першотравенської сільської ради Нікопольського району зазначено, що ОСОБА_2 працював на птахофабриці «Куйбишевська» (КСП «Куйбишевське») з 25.03.1997 (наказ від 28.05.1997 №14-к) трактористом відділення №4. В розрахунково-платіжних відомостях заявник значиться з 1997 року по 2000 року у відділенні «гараж», вказані суми нарахувань. З січня 2001 по 04.03.2003 первинні документи зберігання не надходили. Первинними документами не підтверджуються факт роботи ОСОБА_1 в КСП «Куйбишевське» на посаді тракториста. За таких обставин прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 25.03.1997 по 04.03.2003 для зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає підстав.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за екстериторіальним принципом прийнято рішення №01 від 28.11.2022 року про відмову в призначенні пенсії та в якому зазначено, згідно з наданими документами страховий стаж становить 36 років 4 місяці 6 днів, вік заявника на дату звернення становить 55 років 3 місяці 5 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу на пільгових умовах згідно рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №7 від 10.11.2022 року не зараховано період роботи з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року, оскільки первинними документами не підтверджено факт роботи в КСП «Куйбишевське» на посаді тракториста та до стажу роботи на пільгових умовах згідно довідки №111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» не зараховано періоди з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.09.2022 року, оскільки у довідці не зазначено, що заявник працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві.

Позивач вважає рішення відповідача-1 щодо незарахування періоду роботи на посаді тракториста та рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правом пільгового пенсійного забезпечення користуються трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

В силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення».

Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 29 років (при зверненні з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року), з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

За пунктом 6 Порядку основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (пункт 7 Порядку).

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи (п. 11 Порядку №18-1).

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (п. 15 Порядку № 18-1).

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.92 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки, бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачами, що позивачу до страхового стажу зараховані усі періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 , яка видана по професії водій, тракторист, проте до пільгового стажу не зараховані періоди роботи позивача, з 25.03.1997 року по 04.03.2003 року, оскільки первинними документами не підтверджено факт роботи в КСП «Куйбишевське» на посаді тракториста та до стажу роботи на пільгових умовах згідно довідки №111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» не зараховано періоди з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.09.2022 року, оскільки у довідці не зазначено, що заявник працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві.

Проте, такі висновки відповідачів суперечать вищенаведеним нормам закону, оскільки основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, та відповідні виконуванні роботи, що дають особі право на пільгову пенсію.

Позивач надав відповідачам і трудову книжку, й архівні довідки, а також уточнюючі довідки підприємств, які в сукупності підтверджують його право на призначення пенсії на пільгових умовах. Записи у трудовій книжці щодо роботи позивача на посаді тракториста-машиніста виконані чітко.

Як виходить із записів у трудовій книжці позивач у спірний період працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Куйбишевське», тобто на підприємстві, яке є виробником сільськогосподарської продукції.

Відтак, посилання відповідачів на недоліки заповнення трудової книжки, первинних бухгалтерських документів, неприйняття уточнюючих довідок та подальша відмова у підтвердженні та зарахуванні пільгового стажу роботи позивача неправомірні.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Тобто, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідачі наділені правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Крім цього, відповідачі не скористалися правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Будь-яких повідомлень щодо недостатності документів долучених до заяви про призначення пенсії позивач не отримував.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №7 від 10.11.2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №01 від 28.11.2022 року, щодо відмови в призначенні пенсії до стажу роботи на пільгових умовах згідно довідки №111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» не зараховано періоди з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.09.2022 року, оскільки у довідці не зазначено, що заявник працював на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до 111 від 08.09.2022 року, виданої ТзОВ «Чистопілля» ОСОБА_1 працював повний робочий день у товаристві з обмеженою відповідальністю «Чистопілля» з 01.09.2009 року нак. №100 від 01.09.2009 року оп 23.11.2017 рокунак.№93-к від 15.11.2017 року, з 07.03.2018 року (нак.№24-к від 05.03.2018) по теперішній час виконував роботу в рослинництві на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва за період з 01.09.2009 по 23.11.2017 (08 років 02 місяці 23 дні), за період з 07.03.2018 по 08.09.2022 (04 роки 06 місяців 02 дні). Вказаний період зараховується в стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п.3 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, вказаною довідкою підтверджено період роботи позивача з 01.09.2009 року по 23.11.2017 року та з 07.03.2018 року по 08.09.2022 року, на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції польовий період в рослинництві.

З огляду на вказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийшов до передчасного висновку про відмову в призначенні пенсії за віком п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №01 від 28.11.2022, щодо відмови в призначенні пенсії.

Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.08.2022, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи на посаді тракториста-машиніста з 25.03.1997 по 04.03.2003, з 05.03.2003 по 28.07.2005, з 01.06.2006 по 31.08.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2017 та з 07.03.2018 по 08.09.2022, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2 147,20 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 01.02.2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 1073,60 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №7 від 10.11.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №01 від 28.11.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2022 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв