Справа № 400/1516/22
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 р. № 400/1516/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м.Миколаїв,54056,

про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимової Олени Олександрівни у виконавчому провадженні BП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 щодо неповернення стягувачу без прийняття до виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 протягом трьох робочих днів з дня її пред?явлення 23.12.2021 року до примусового виконання.

- визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимової Олени Олександрівни щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по виконавчому провадженню ВП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18.

-зобов?язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимової Олени Олександрівни від 29.12.2021 року ВП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18.

- зобов?язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максимова Олена Олександрівна при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття у виконавчому провадженні BП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 діяла незаконно, невірно застосувавши норми діючого законодавства.

Відповідач позов не визнав, просив в задоволенні відмовити, посилаючись на те, що в процесі перевірки на відповідність вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було встановлено, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 по справі всупереч п.1 ч.4 ст. 4 пред`явлена не за підвідомчістю виконання рішення.

Справу було розглянуто в порядку ст. 287 КАС України.

Сторони в судовому засіданні були відсутні. Позивач клопотав про розгляд справи без його участі, відповідач в судове засідання не з`явився, - надав відзив, в якому виклав свої заперечення.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмові пояснення сторін, проаналізувавши діюче законодавство дійшов наступного.

ОСОБА_1 з 29.12.2017 року є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 було накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) штраф у розмірі 47580,00 грн. за невиконання рішення суду по справі № 814/1254/18.

Половину суми штрафу, тобто 23 790,00 грн стягнуто на користь ОСОБА_1 , половину суми штрафу, тобто 23 790,00 грн стягнуто на користь Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ідентифікацій код 26255795).

Дана ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 набрала законної сили 11.11.2021 року.

18.12.2021 року позивач направив на адресу ВПІВР УЗПВР у Миколаївській області

ПМУМЮ (м. Одеса) заяву про примусове виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі № 814/1254/18.

27.01.2022 року позивачу було надіслано Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУМЮ (м. Одеса) Максимової Олени Олександрівни від 29.12.2021 року ВП №68012265, у якому зазначено, що виконавчий документ пред`явлено не за підвідомчістю виконання рішення, оскільки відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України наказом від 02.04.2012р. №512/5 (далі Інструкція), боржник не відноситься до переліку боржників по рішенням, що підлягають до виконання відділам примусового виконання

рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Дії відповідача суд вважає такими що вчинені в порушення законодавства України.

Так, згідно ст.5 ЗУ «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України наказом від 02.04.2012р. №512/5 відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено Постановою Правління Пенсійного Фонду України N 28-2 від 22.12.2014 року Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідач обґрунтував свою позицію тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади і з урахуванням положень Інструкції з організації примусового виконання рішень відкриття виконавчих проваджень Відділом примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь

Міністерства юстиції України можливо лише стосовно Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не його посадових осіб.

Відповідач зазначив що п. 4 Розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачає здійснення примусового виконання саме відносно територіальних органів центральних органів виконавчої влади та їх структурних підрозділів, а не їх посадових осіб.

Можливість примусового виконання можлива лише стосовно посадових осіб виключно інших територіальних підрозділів органів державної влади, а не посадових осіб територіальних органів центральних органів виконавчої влади та їх структурних підрозділів.

3 огляду на це державним виконавцем було аргументовано прийнято рішення щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Стосовно даної позиції слід зазначити наступне.

Відповідач в своїй діяльності керується Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

При посиланні на п.4 Інструкції відповідач допустив невірне трактування даного положення, надто формально підійшов до його застосування. Контекст «…інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи….» в даному пункті законодавець застосував з ціллю виключення можливості вузького трактування даного пункту.

Зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р. №179 вбачаєтся що поняття «територіальні підрозділи виконавчої влади» є узагальненим, що включає в себе в тому числі територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи.

Також, на думку суду, контекст «…та їх посадові особи…» відноситься до всього переліку органів державної влади наведених в даному пункті Інструкції.

Слід також наголосити, що якщо є множинне трактування положень законодавства, то воно застосовується на користь фізичної особи, з ціллю захисту її інтересів.

Згідно пп.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» ухвали , постанови судів у цивільних, господарський , адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях є виконавчими документами та підлягають примусовому виконанню.

Миколаївським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу від 11.11.2021 року у справі № 814/1254/18, яку належить виконати. Також при поверненні даної ухвали відповідачем не роз`яснено до якого органу належить звернутись позивачу за виконанням даної ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону No1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу (при наявності причин для такого повернення) органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред?явлення.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №307 заява позивача та додані до неї документи були отримані ВПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУМЮ (м. Одеса) 23.12.2021 року, а ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18 головним державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Миколаївській області ПМУМЮ (м. Одеса) МАКСИМОВОЮ 0.0. 29.12.2021 року при здійснені виконавчого провадження BП №68012265 повернута стягувачу 25.01.2022 року рекомендованим листом не протягом трьох робочих днів з дня його пред?явлення, а на двадцять перший робочий день, чим нею порушено вимоги ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Максимової О.О. щодо неповернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу протягом трьох робочих днів з дня її пред`явлення, слід зазначити, що, на думку суду, це не може бути окремою позовною вимогою, так як є складовою загально дій головного державного виконавця Максимової О.О. щодо повернення документа стягувачу без прийняття, і дані доводи щодо порушення строку повернення виконавчого документу слід розглядати як аргумент при здійсненні оцінки протиправності дій державного виконавця.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов?язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання так як дане Повідомлення вже вичерпало свою дію.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати до суду в установлений судом строк звіт щодо виконання рішення суду, суд зазначає таке.

За нормами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, а, отже, наділений правом, а не закріпленим обов`язком під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23.04.2019 у справі № 805/516/18-а.

Зокрема, Верховний Суд зазначив у цих справах, що з огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю. За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду, враховуючи відсутність будь-яких доводів та доказів, які б свідчили про наявність ризиків ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць

На думку суду, у пункті першому частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України йде мова про негайне виконання стягнення пенсії у разі позбавлення пенсіонера такої пенсії. Інститут негайного виконання стягнення пенсії за один місяць у такому разі виконує функцію запобіжника позбавлення особи засобів існування на час вирішення юридичного спору.

Натомість спірні правовідносини між сторонами у цій справі полягають не у позбавленні позивача пенсії як засобу існування. У цьому випадку існує лише спір щодо належного пенсії, який кожна із сторін обраховує на свою користь. Крім того, у цій справі суд не вирішує питання щодо стягнення пенсії, а відтак і не визначає суми стягнення за місяць.

На підставі зазначеного суд не вбачає підстав для застосування пункту першого частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та негайного виконання судового рішення у цій справі.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ст. 5 ч. 1 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Максимової Олени Олександрівни щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по виконавчому провадженню ВП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18.

3.Зобов?язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68012265 по примусовому виконанню ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 року у справі №814/1254/18.

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя А. П. Фульга