Справа № 699/231/23
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 699/231/23
Номер провадження2-а/711/30/23

Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участю:

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору поліцейський СРПП Звенигородського РВП Свістільник Владислав Олегович,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАД №400213, винесену 11.02.2023 року поліцейським СРПП Звенигородського РВП Свістільником В.О. про притягнення його ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в ній відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, не викладена суть та не відображено усіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, не зазначено норми Митного кодексу України, які на думку поліцейського порушив позивач. Також позивач зазначає про порушення поліцейським вимог ст. 268 КУпАП, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови поліцейським було позбавлено позивача засобів юридичного захисту, бо його не було повідомлено про час і місце розгляду справи, не роз`яснено права, не надано право надати пояснення по суті питання та не доведено змісту постанови, а про факт її існування позивач довідався вже під час розгляду судом іншої справи про адміністративне правопорушення №699/150/23 відносно позивача, яке розглядалось Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що поліцейським ОСОБА_1 не було порушено жодних, передбачених законом вимог щодо порядку та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. У відзиві зазначено, що автомобіль Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на територію України 07.04.2022р. громадянином-резидентом ОСОБА_3 на строк, що не повинен перевищувати 60 днів протягом одного календарного року, тобто до 07.06.2022р., але вказаний транспортний засіб було передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, так як не позивач здійснював вказані дії, а отже транспортний засіб був не розмитнений та своєчасно не поставлений на облік в сервісний центр. Також у відзиві вказується, що з наявних матеріалів вбачається, що позивач 11.02.2023р. під час керування вказаним транспортним засобом не мав при собі реєстраційних документів на нього, що підтверджується матеріалами відеозапису, з якого вбачається, що позивач повідомив поліцейським, що реєстраційні документи на транспортний засіб знаходяться у салоні вказаного автомобіля, однак при огляді автомобілю ця інформація не підтвердилась і реєстраційних документів там не було. При цьому поліцейським належним чином проведено розгляд адміністративної справи згідно розділів ІІІ-ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853 та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №400213 від 11.02.2023р., однак позивач, відмовився від підписання вказаної постанови та отримання її копії. Оскаржувана постанова була направлена позивачеві поштою, однак той відмовився її отримувати.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що поліцейський діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

05.04.2023р. судом поновлено позивачу строк на оскарження постанови серії БАД №400213 від 11.02.2023р., відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку позовного провадження з особливостями, визначеними параграфом 2 глави 11 КАС України.

20.04.2023р. на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача проти позову. На підтвердження обставин, викладених у відзиві, до нього в якості додатків додано копія оскаржуваної постанови, копія конверту листа з трекінгом відправлення №808, копії протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №155402 та №155403 від 11.02.2023р., копія пояснень позивача, копія інформаційного витягу митної служби та відеозапис з нагрудної камери поліцейського (три файли).

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Від представника позивача Колєснік Н.І. на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Разом з відзивом представником відповідача було надіслано на адресу суду заяву, в якій вона просила провести розгляд справи без участі відповідача та його представника і відмовити у позові.

Третя особа поліцейський Свістільник В.О. в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відео конференції, пояснив, що заперечує проти позовних вимог, оскільки не порушував жодних вимог закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача та винесення оскаржуваної постанови. Просив відмовити у позові.

Дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11.02.2023р. о 12 год. 10 хв. в с. Черепи по вул. Назарівській потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого отримав травми. Цього ж дня о 14 год. 10 хв. позивач був доставлений працівниками швидкої допомоги до відділення травматології КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, де йому було діагностовано наявність відкритої рани волосистої частини голови, ушиб грудної клітки, струс головного мозку і о 15 год. 00 хв. проведено хірургічну операцію з первинної хірургічної обробки рани із накладенням швів, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого /а.с. 7-10/.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №400213 від 11.02.2023р. позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Відповідно до даної постанови, позивач 11.02.2023р. о 12 год. 10 хв. в с. Черепи по вул. Назарівській, керував транспортним засобом марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був не розмитнений та своєчасно не поставлений на облік в сервісному центрі та не мав при собі реєстраційних документів на даний транспортний засіб, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вона була складена 11.02.2023р. о 15 год. 10 хв. і не вручалась позивачеві на місці її складання, оскільки той відмовився її отримувати. 14.02.2023р. на адресу зареєстрованого місця проживання позивача було надіслано листа від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, проте такий лист повернувся без вручення адресату з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі Інструкція №1395) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, зокрема, в реєстраційному документі на транспортний засіб, або не пред`явила електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У ст. 7 КпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом положень ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення відповідач надав суду копію інформаційного витягу митної служби та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, оспорювана постанова не містить інформації про наявність у поліцейського на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення інформаційного витягу митної служби, а наданий відповідачем відеозапис не містить фіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В той же час слід звернути увагу, що судом достовірно встановлено, що на момент розгляду поліцейським справи та винесення оскаржуваної постанови позивач перебував у шоковому стані, оскільки був травмований та потребував медичної хірургічної допомоги. З дослідженого судом відеозапису вбачається, що стан здоров`я позивача не дозволяв йому адекватно оцінювати обставини, що відбуваються навколо нього внаслідок відкритої травми голови та струсу мозку (мляве мовлення, притуплена реакція), а отже не міг реалізувати належним чином право на захист, право на надання пояснень по обставинам правопорушення. Також за медичними документами о 11.02.2023р. о 15 год. 00 хв. позивачу надавалась медична допомога (хірургічна операція з первинної хірургічної обробки рани із накладенням швів), а отже він не мав змоги брати участь у розгляді поліцейським справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Про ці обставини поліцейському було достеменно відомо, оскільки він також перебував у лікарні в цей час, але не вжив будь-яких заходів для забезпечення реалізації позивачем його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

За таких обставин твердження позивача про те, що його не було повідомлено про час і місце розгляду справи щодо нього, не роз`яснено йому його прав та не оголошено йому змісту постанови суд визнає обґрунтованим.

Окремо слід зауважити, що в даному випадку розгляд поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно позивача мав місце в той момент, коли позивач перебував у травмованому стані та йому надавалась невідкладна медична допомога в умовах стаціонару (хірургічна операція з первинної хірургічної обробки рани із накладенням швів) з подальшим залишенням позивача на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології до 22.02.2023р. Подібні дії не відповідають засадам людяності, пропорційності, поваги до людської гідності і створюють порушення прав людини, передбачені ст. 3, п. «a», «b», «c», «d» ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 28, 57 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість тверджень позивача про те, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та винесення оскаржуваної постанови було порушено вимоги закону, які регламентують процедуру провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Стосовно оцінки поліцейським обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід звернути увагу на наступне.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови свідчить, що вона не міститься посилань на докази, на підставі яких поліцейським було встановлено факт порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транспортного засобу, окрім як посилання на відеозапис з нагрудної камери поліцейського. У зв`язку з цим додана до відзиву відповідача копія інформаційного витягу митної служби не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки відсутні відомості, що підтверджують, що такий доказ оцінювався поліцейським під час винесення оскаржуваної постанови.

Також суд звертає увагу, що згідно інформаційного витягу митної служби транспортний засіб марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ввезений на митну територію України 07.04.2022р. з метою використання в якості гуманітарної допомоги. Позивачем надано суду копію реєстраційного посвідчення на автомобіль та копію акту №1 приймання-передачі від 16.04.2022р. відповідно до якого, транспортний засіб марки Volkswagen Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прийнятий на безоплатній основі для використання з метою оборони України в якості гуманітарної допомоги військовою частиною НОМЕР_2 /а.с. 12/. Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами. Натомість, поліцейським не надано оцінки цим обставинам, зокрема, на якій правовій підставі позивач заволодів та керував таким транспортним засобом (самовільне заволодіння чи виконання наказу командування), що має істотне значення для правильності та об`єктивності вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на пункти ПДР України, які були порушенні позивачем. В цьому контексті суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові міститься позначка «п. 2.1 ґ», натомість даний пункт ПДР України стосується обов`язку водія мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також суд звертає увагу щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП в частині відсутності у позивача реєстраційних документів на транспортний засіб. В цьому контексті слід зауважити, що сам позивач через стан здоров`я на момент винесення оскаржуваної постанови вочевидь не міг достовірно повідомити поліцейського про місцезнаходження такого документу та його наявність або відсутність. У свою чергу та обставина, що поліцейський не відшукав у пошкодженому внаслідок ДТП автомобілі відповідні реєстраційні документи не може бути об`єктивною підставою для притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Тож, надаючи оцінку фактичному існуванню події адміністративного правопорушення, передбачених ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, по обставинам спірних правовідносин слід зауважити, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за своїм змістом подібне кримінальному провадженню і в аспекті застосування принципу верховенства права має ґрунтуватись на тих самих засадах, що і кримінальне переслідування. Статтею 62 Конституції України закріплено дію в Україні презумпції невинуватості, яка складається з наступних елементів: 1) особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; 2) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; 3) обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; 4) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз фактичних обставин змісту події, що стала підставою для винесення оскаржуваної постанови, з огляду на обсяг доказів, наданих відповідачем суду, не дозволяє дійти об`єктивного висновку поза розумним сумнівом, що позивач 11.02.2023р. о 12 год. 10 хв. вчинив діяння, яке є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, а є в наявності лише оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому відсутня фіксація процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020р. у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що поліцейський Свістільник В.О. при винесенні оскаржуваної постанови не виконав належним чином вимог, встановлених ст. 280 КУпАП, а за своїм змістом та характером його дії під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідають засадам, які передбачають для суб`єктів владних повноважень обов`язок діяти наступним чином: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Таким чином, поліцейський діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України, а оскаржувана постанова не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, внаслідок чого позов належить задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, то судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позову в розмірі 536,80 грн. слід покласти на відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 252, 283-285, 293, п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Звенигородського РВП Свістільника Владислава Олеговича від 11.02.2023р. серії БАД №400213 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, юридична адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18001) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію з оплати судових витрат (судовий збір) в сумі 536,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.М. Скляренко