Справа № 465/6627/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

17 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 465/6627/21 пров. № А/857/913/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.08.2021р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4630772 від 13.08.2021р. за ч.4 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити (а.с.1-7, 23-24).

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову серії ЕАО № 4630772 від 13.08.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП; провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрито; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.42-44).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач УПП в Житомирській обл. ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.67-75).

Ухвалою апеляційного суду від 17.01.2023р. витребувано з суду першої інстанції матеріали справи № 465/6627/21 (а.с.77).

Останні поступили до апеляційного суду 26.04.2023р. згідно супровідного листа суду першої інстанції № 465/6627/21/770/2023 від 24.04.2023р. та передані головуючому судді 28.04.2023р. (а.с.79).

Відповідно до ухвал апеляційного суду від 04.05.2023р. визнано поважними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду; поновлено УПП в Житомирській обл. ДПП строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою УПП в Житомирській обл. УПП на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. в адміністративній справі № 465/6627/21 та призначено розгляд справи на 17.05.2023р.; продовжено строк розгляду справи на строк 15 днів (а.с.80-83).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З ініціативи апеляційного суду на вирішення поставлено питання про закриття апеляційного провадження, як помилково відкритого.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність достатніх підстав для закриття апеляційного провадження, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.8, 9 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та обов`язковість судового рішення.

Можливість забезпечення права на апеляційний перегляд справи є також однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства (ч.3 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.

Зокрема, нормою ч.1 ст.295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Стаття 286 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч.4 ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст.271 КАС України у справах, визначених, статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Норми КАС України передбачають можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 18.02.1999р. в справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», п.59).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

У рішенні від 28.06.2018р. у справі «Осовська та інші проти України» ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику у справах «Пономарьов проти України» (рішення від 03.04.2008р., п.41), «Устименко проти України» (рішення від 29.10.2015р., п.47), підкреслив: «Хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків».

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І, навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 19.10.2021р. відкрито провадження у справі № 465/6627/21, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 15 год. 55 хв. 01.11.2021р. (а.с.35-36).

Через неявку сторін розгляд справи відкладений на 14 год. 50 хв. 01.12.2021р. (а.с.40).

При судом, судом скеровані 26.11.2021р. відповідні матеріали справи на електронну адресу УПП в Житомирській обл. ДПП (а.с.39).

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову серії ЕАО № 4630772 від 13.08.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП; провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП закрито; вирішено питання про розподіл судових витрат.

03.12.2021р. на адресу суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву із додатковими доказами по справі (а.с.47-66). Із змісту цього відзиву слідує, що відповідачем отримано за допомогою електронної пошти 29.11.2021р. ухвалу про відкриття провадження у справі, встановлено строк до початку розгляду справи 01.12.2021р. подати відзив, при цьому наголошує, що повідомлення про розгляд справи здійснено судом із порушенням 5-денного строку, визначеного ч.3 ст.126 КАС України.

Рішення суду скеровано до Єдиного державного реєстру судових рішень 06.12.2021р. та опубліковано 07.12.2021р.

Отже, із змісту поданого відзиву слідує, що відповідач був достовірно обізнаний про призначений розгляд справи на 01.12.2021р.

Разом з тим, із апеляційною скаргою відповідач звернувся до апеляційного суду лише 02.01.2023р., скерувавши текст такої за допомогою засобів поштового зв`язку.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду обґрунтовує тим, що копія рішення суду на адресу відповідача не надходила, про наявність судового рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 23.12.2022р.

Звідси, починаючи з 23.12.2022р., відповідачу стало відомо про наявність рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. у справі № 465/6627/21.

Водночас, приписами ч.2 ст.299 КАС України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Зі змісту ч.2 ст.299 КАС України вбачається, що використана законодавцем конструкція «незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення» є чіткою та не викликає множинного розуміння, а тому правила ч.2 ст.299 КАС України передбачають обов`язок, а не право суду, і не підлягають обмеженню в застосуванні та розширеному тлумаченню.

Тобто, встановлений річний строк є присічним, таким, що не може бути поновлений. Це правило стосується випадків подання апеляційної скарги саме суб`єктом владних повноважень.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, положення ч.2 ст.299 КАС України містять виняток застосування наслідків пропуску строку на апеляційне оскарження суб`єктами владних повноважень незалежно від причин - подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений.

Як вже було з`ясовано, відповідач був залучений до участі та повідомлений про розгляд справи 01.12.2021р., через що винятків, визначених ч.2 ст.299 КАС України, в розглядуваному випадку немає.

Таким чином, відповідачем подано апеляційну скаргу рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. у справі № 465/6627/21 лише 02.01.2023р., тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Наявність вказаних обставин виключає можливість перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що нормою ст.44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Разом з тим, апелянт не вчинив будь-яких активних дій, направлених на отримання копії вказаного рішення, оскарження рішення суду, з огляду на те, що він є учасником справи.

Також відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись зі змістом рішення суду від 01.12.2021р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень в значно коротші строки.

Звідси, зазначені УПП в Житомирській обл. ДПП причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р., а саме: ненадходження копії судового рішення, отримання інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень по спливу значного проміжку часу, не можуть вважатися об`єктивною та непереборною причиною пропуску процесуального строку, а також останні не відносяться до винятків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Варто зазначити, що будь-яке відхилення від встановленого законом порядку апеляційного перегляду може призвести до порушення принципу правової визначеності.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

ЄСПЛ в рішенні від 20.07.2006р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення ЄСПЛ від 21.10.2010р. у справі «Дія 97» проти України»).

У рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень і способу дій органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відсутність у процесуальному законі положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Приписами ст.305 КАС України визначені підстави для закриття апеляційного провадження.

За окреслених обставин колегія суддів вважає за можливе застосувати до вказаних правовідносин за аналогією закону норми ст.305 КАС України і закрити апеляційне провадження, як помилково відкрите.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою УПП в Житомирській обл. ДПП на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. підлягає закриттю, як помилково відкрите; також належить відмовити у відкритті апеляційного провадження в порядку ч.2 ст.299 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.2 ст.299, ст.ст.305, 310, ч.2 ст.313, ч.2 ст.321, ч.2 ст.325, ст.ст.328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження А/857/913/23 за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. в адміністративній справі № 465/6627/21, - закрити, як помилково відкрите.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2021р. в адміністративній справі № 465/6627/21.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді Р. Б. Хобор
Н. В. Бруновська

Дата складання повного тексту судового рішення: 22.05.2023р.