Справа № 640/17501/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року

м. Київ

справа №640/17501/20

адміністративне провадження № К/9901/21232/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г., розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційному порядку справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та скасування постанови від 22.07.2020 №1459, за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Смолія І.В. від 21.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Федотова І.В., Єгорової Н.М., Чаку Є.В. від 22.04.2021,

УСТАНОВИВ:

ВСТУП

Предметом спору у цій справі охоплювалась постанова відповідача, якою ліцензіата притягнуто до відповідальності на підставі підпункту «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» у вигляді накладення штрафу за порушення вимог підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу.

Суди попередніх інстанцій визнали протиправною і скасували спірну постанову НКРЕКП, встановивши недоведеність факту вчинення позивачем правопорушення на ринку електричної енергії.

Верховний Суд з такою позицією судів погодився й сформував висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, відповідно до якого ненадання ліцензіатом документів та/або інформації на запит НКРЕКП, який не було отримано ліцензіатом (не було вручено ліцензіату), й зі змістом якого останній не був ознайомлений і не був обізнаний про існування цього документа, не є порушенням підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов та не зумовлює наявності підстав для притягнення ліцензіата до відповідальності за правопорушення на ринку електричної енергії, передбаченого з підпунктом «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії».

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

I.I Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенерджітранс» (далі також ТОВ «Біоенерджітранс», Товариство, позивач) звернулося з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також Національна комісія, НКРЕКП відповідач), у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 22.07.2020 №1459 «Про накладення штрафу на ТОВ «Біоенерджітранс» за порушення ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу» (далі також оскаржувана, спірна постанова).

2. В обґрунтуванні підстав та вимог позову зазначалось, що вищевказана постанова прийнята відповідачем необґрунтовано й без урахування усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про притягнення Товариства до відповідальності.

3. Зокрема позивач стверджував, що висновки відповідача про порушення Товариством Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1469, щодо обов`язку ліцензіата надавати до Національної комісії документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідних для виконання нею своїх повноважень та функцій в обсягах та у строки (не менше 10 робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені Комісією, є безпідставними, оскільки позивачем не отримувалось вимог відповідача стосовно надання на запит цього органу документів та/або інформації.

I.II Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021, позов задоволено.

5. Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, відповідач, на якого процесуальним законом покладено обов`язок доказування законності прийнятих ним рішень, не надав до матеріалів справи доказів, які б спростували твердження позивача про факт неотримання ним будь-яких звернень, листів тощо від НКРЕКП, що унеможливило у відповідності до вимог чинного законодавства вчасно та у повному обсязі надати необхідну відповідь на відповідний запит (вимогу, лист тощо).

6. Суди попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи взяли до уваги і те, що матеріали перевірки не містять підтвердження отримання Товариством листа від НКРЕКП й таких обставин судами не встановлено.

7. Враховуючи, що позивачем заперечується отримання листа від 18.02.2020 №1837/14/7-20 й відповідачем такі доводи Товариства не спростовано, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без належного встановлення обставин, які б свідчили про допущення з боку позивача порушень визначених в акті перевірки Ліцензійних умов, а тому підлягає визнанню протиправною і скасуванню.

I.III Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, Національна комісія подала касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати й відмовити у позові повністю.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою розгляду звернень ДП «Оператор ринку» від 07.02.2020 №01/17-393 та від 11.02.2020 №01/17-455 НКРЕКП направлено на адреси учасників ринку, в тому числі позивачу, запити щодо надання в термін до 02.03.2020 та 03.03.2020 відповідно інформації щодо обсягів та вартості електричної енергії, яка придбавалась/вироблялась постачальником відповідно до укладених двосторонніх договорів та/або імпортувалась, для виробників - наявною генерованою потужністю (робочою) та/або обсягами імпорту, у вигляді копій договорів, актів тощо в розрізі годин, та була подана в заявках на продаж РДН.

10. Листом від 18.02.2020 №1837/14/7-20 НКРЕКП направлено позивачу запит про надання в термін до 02.03.2020 та 03.03.2020 відповідно інформації з копіями підтверджуючих документів стосовно:

1) обсягів та вартості електричної енергії, яка придбавалась/вироблялась постачальником відповідно до укладених двосторонніх договорів та/або імпортувалась, для виробників - наявною генерованою потужністю (робочою) та/або обсягами імпорту, у вигляді копій договорів, актів тощо за грудень 2019 - січень 2020, та окремо за 30 січня та 04 лютого 2020 року в розрізі годин, та була подана в заявках на продаж РДН;

2) обсягу та вартості електричної енергії, яка запропонована на продаж на РДН в грудні 2019 року - січні 2020 року та окремо за 30 січня та 04 лютого 2020 року в розрізі годин.

11. На підставі постанови НКРЕКП від 01.04.2020 №747 проведено позапланову невиїзну перевірку дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу ТОВ «Біоенерджітранс».

12. За результатами перевірки комісією з проведення позапланової невиїзної перевірки було складено акт позапланової невиїзної перевірки від 23.06.2020 №233.

13. Так, зазначеним актом встановлено недотримання позивачем вимог підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1469, щодо обов`язку ліцензіата надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідних для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій в обсягах та у строки (не менше 10 робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП.

14. У свою чергу, позивачем подано заперечення до акту про проведення позапланової невиїзної перевірки від 14.07.2020 №01/14.

15. Зокрема, позивачем зазначалось, що вказані вище листи Національної комісії ним отримано не було, тоді як акт перевірки містить лише посилання про направлення низки листів, в тому числі на адресу Товариства, але аж ніяк фактів їх отримання останнім. Також зазначалось, що ТОВ «Біоенерджітранс» не отримувало від НКРЕКП будь-яких звернень, листів, а тому не мало можливості у відповідності до вимог чинного законодавства вчасно та у повному обсязі надати необхідну відповідь.

16. Постановою відповідача №1459 від 22.07.2020 «Про накладення штрафу на ТОВ «Біоенерджітранс» за порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу» на позивача, за порушення ним підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1469, щодо обов`язку ліцензіата надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідних для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій в обсягах та у строки (не менше 10 робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП, на позивача накладено штраф у розмірі 85 000, 00 грн.

17. Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

III. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

18. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

19. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій не досліджено та не спростовано наявність в діях позивача складу правопорушення на ринку електричної енергії, передбаченого пунктом 1 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки дотримання ТОВ «Біоенерджітранс» підпунктів 12 та 17 пункту 2.2 Ліцензійних умов підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, у тому числі й документами, які стали підставою для притягнення позивача до відповідальності, а саме - актом перевірки.

20. Відповідач наголошує, що станом на момент подання касаційної скарги у цій справі відсутні висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах стосовно наявності у діях Товариства складу вищевказаного правопорушення.

21. У відзиві на касаційну скаргу позивач висловлює незгоду з наведеними у ній доводами та вважає їх безпідставними.

22. Зокрема, на думку позивача, висновки щодо застосування норм права у правовідносинах, які є подібними до тих, у яких виник спір у справі, що розглядається, неодноразово викладались Верховним Судом, наприклад, у постановах, прийнятих у справах №812/1234/18 і №1340/3731/18.

23. Товариство переконане, що відповідач неправильно розуміє зміст оскаржуваних судових рішень та висновки судів попередніх інстанцій, викладених ними по суті спору.

24. Так, Товариство наполягає, що підставою для скасування спірної постанови слугувало не лише неврахування НКРЕКП пояснень позивача, наданих на акт перевірки, а й те, що у відповідачем не було надано жодних доказів повідомлення позивача про отримання ним відповідного запиту Національної комісії, тобто у встановленому процесуальним законом порядку не доведено законності прийнятого нею рішення.

25. З урахуванням вищезазначеного, позивач вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального та не допустили порушення норм процесуального права й ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, а доводи, наведені у касаційній скарзі, не вказують на наявність передбачених законом правових підстав для їх скасування.

26. У прохальній частині відзиву на касаційну скаргу Товариство заявляє вимоги про залишення касаційної скарги без задоволення. А оскаржуваних судових рішень - без змін.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

27. Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України від 22.09.2016 №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (преамбула до цього Закону).

28. Статтею 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

29. За змістом статей 3, 14, 19, 22 вищевказаного Закону НКРЕКП, як Регулятор, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, має право здійснювати державний контроль, зокрема шляхом проведення відповідних перевірок, за результатами яких складаються акти, та застосовувати санкції до суб`єктів господарювання за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг у розмірах, встановлених Законом України «Про ринок електричної енергії».

30. Згідно з частиною першою статті 77 Закону України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

31. Пунктом 1 частини другої цієї ж статті встановлено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

32. У разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень; 2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії (частина третя статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

33. Підпунктом «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 цього ж Закону передбачено, що регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів) у таких розмірах: від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню: за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.

34. За правилами частини першої статті 8 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

35. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 30, пункту 1 частини третьої статті 33, пункту 1 частини третьої статті 46, пункту 1 частини другої статті 55, пункту 1 частини другої статті 57 та пункту 1 частини дев`ятої статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники, оператор системи постачання, оператор системи розподілу, трейдери, електропостачальники та гарантовані покупці зобов`язані дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

36. За визначенням пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог до провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

37. Частиною першою статті 9 вищезгаданого Закону також встановлено обов`язок ліцензіата виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувача ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам.

38. Відповідно до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 6 та 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 27.12.2017 №1469 затвердила Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (далі також Ліцензійні умови).

39. Згідно з підпунктом 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП.

40. Пунктом 1.2 розділу 1 зазначених вище Ліцензійних умов визначено, що суб`єкт господарювання, який має намір отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (далі - здобувач ліцензії), має відповідати цим Ліцензійним умовам, а суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (далі - ліцензіат), зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

V.I Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

41. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

42. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

43. Перевіряючи у межах повноважень, встановлених процесуальним законом, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.

44. Аналіз наведених у розділі IV цієї постанови Верховного Суду приписів законодавства дає колегії суддів підстави для висновку про те, що суб`єкти господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця зобов`язані дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

45. Порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності визнається правопорушенням на ринку електричної енергії, за яке підпунктом «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі, встановленому законом.

46. Рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів) приймається регулятором - НКРЕКП у формі постанови.

47. Разом з тим згідно з критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень, яким у спірних відносинах виступає Національна комісія, приймаючи відповідне рішення, зобов`язаний, зокрема, діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно й розсудливо.

48. Так, відповідно до встановлених у цій справі обставин у спірних правовідносинах оскаржувана Товариством постанова прийнята у зв`язку з порушенням, на думку регулятора, позивачем вимог підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов, згідно з яким ліцензіат повинен надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП.

49. Зокрема, за наведеними у судах попередніх інстанцій та в касаційній скарзі аргументами відповідача, останній стверджував, що Товариство не виконало вимог листа НКРЕКП від 18.02.2020 №1837/14/7-20, яким позивачу направлено запит про надання в термін до 02.03.2020 та 03.03.2020 відповідно певної інформації з копіями підтверджуючих документів.

50. Своєю чергою позивач як у запереченні на акт перевірки, так і під час розгляду цієї справи у судах попередніх інстанцій та у відзиві на касаційну скаргу наголошував, що був позбавлений можливості надати запитувані Національною комісією документи та інформацію, а отже й виконати вищевказані положення Ліцензійних умов, оскільки відповідного запиту від НКРЕКП не отримував і не був обізнаний про його наявність.

51. Надаючи оцінку таким доводам сторін, колегія суддів визнає, що виконання Товариством запиту про надання документів (їх копій)/інформації (даних, відомостей, звітності), а отже й вимог підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов, напряму залежить від обізнаності ліцензіата з відповідним запитом регулятора та його отриманням у будь - який спосіб, який би міг забезпечити можливість ознайомлення ліцензіата з переліком (обсягом) документів та інформації, надання яких вимагається, та строком, встановленим НКРЕКП, для виконання вимог такого запиту.

52. Беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на наведені скаржником підстави для відкриття касаційного провадження у справі, що розглядається, проаналізувавши зміст норм підпункту «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідно до якого Товариство притягнуто до відповідальності за правопорушення на ринку електричної енергії, підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов, на порушенні яких з боку позивача наполягає Національна комісія, колегія суддів вважає за необхідне сформувати такий висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах:

ненадання ліцензіатом документів (їх копій), інформації (даних, відомостей, звітності), необхідних для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП, у разі якщо відповідний запит, оформлений листом або в інший спосіб, не було отримано ліцензіатом (не було вручено) і останній не ознайомлений зі змістом такого документа, не є порушенням підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов й не зумовлює наявності підстав для притягнення ліцензіата до відповідальності за правопорушення на ринку електричної енергії, передбачене підпунктом «б» пункту 4 частини четвертої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», не охоплюються складом правопорушення за цією нормою.

53. Отже для правильного вирішення цього спору судам попередніх інстанцій належало встановити, чи було відомо Товариству про наявність листа НКРЕКП від 18.02.2020 №1837/14/7-20, яким позивачу направлено запит про надання відповідної інформації з копіями підтверджуючих документів, чи отримував його позивач та чи був він ознайомлений зі змістом цього документа, чи міг він у встановлений регулятором строк виконати його вимоги.

54. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що за правилами абзацу першого частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

55. Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень під час розгляду цієї справи у судах попередніх інстанцій відповідач, на якого покладено обов`язок доказування і який не був обмежений у можливості реалізації наявних у нього процесуальних прав та обов`язків, не надав доказів, які б підтверджували факт направлення Національною комісією засобами поштового зв`язку або в інший спосіб листа НКРЕКП від 18.02.2020 №1837/14/7-20, а також свідчили про фактичне отримання цього документа Товариством (вручення) або про обізнаність останнього з його змістом.

56. Не є спірним те, що регулятор має право отримувати безоплатно на свій запит необхідні для виконання покладених функцій від суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, - копії документів, статистичну та іншу інформацію про їхню діяльність (пункт 3 частини другої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»), а суб`єкт господарювання зобов`язаний їх надати в обсягах та у строки, встановлені НКРЕКП (підпункт 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов).

57. Разом з тим, дотримуючись критеріїв добросовісності та розсудливості, НКРЕКП зобов`язана направити відповідний запит ліцензіату, якому він адресований, у передбачений законом спосіб для забезпечення можливості його виконання.

58. Так, ані Закон України «Про ринок електричної енергії», ані норми Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не регулюють питання, пов`язані з оформленням та направленням запитів НКРЕКП про надання ліцензіатами документів/інформації.

59. Водночас, порядок організації діяльності НКРЕКП, пов`язаної із здійсненням її повноважень, встановлює Регламент Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджений наказом Національної комісії від 17.09.2014 №3.

60. За приписами пункту 2.4 розділу ІІ вищевказаного Регламенту організація роботи з документами здійснюється відповідно до Інструкції з діловодства в НКРЕКП, затвердженої наказом Голови Комісії та розробленої відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади.

61. Типова інструкція з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55, якою було затверджено Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади. Ця Інструкція була чинною станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, а оскільки за своїм правовим статусом, визначеним у статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади, то вимоги цього нормативно - правового акту поширюються на цей орган.

62. Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі, зокрема, центральними органами виконавчої влади (далі - установи).

63. Пунктами 192 - 194 цієї Інструкції передбачено, що вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою.

Опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

64. Поряд із цим, єдиним доказом, на який посилається відповідач у якості підтвердження факту направлення вищевказаного листа Товариству є наявний у матеріалах справи список розсилки, у якому зазначений перелік ліцензіатів з постачання електричної енергії споживачу та їх адреси. У цьому переліку наявне й ТОВ «Біоенерджітранс».

65. Суди попередніх інстанцій дослідили цей доказ і визнали його таким, що не підтверджує відправлення листа НКРЕКП від 18.02.2020 №1837/14/7-20 до Товариства.

66. Колегія суддів з такою оцінкою наявних у справі доказів погоджується, оскільки як вбачається з матеріалів перевірки та наявних у справі пояснень відповідача останній наполягає на тому, що вищезгаданий запит про надання документів/інформації було направлено на адресу ТОВ «Біоенерджітранс» саме засобами поштового зв`язку, однак наданий НКРЕКП і досліджений судами попередніх інстанцій список не є документом, який у розумінні Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (зі змінами), підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

67. Не встановлено наявності документа, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, й судовим розглядом справи, а наявні у ній матеріали як встановлено судами попередніх інстанцій не містять доказів, які б вказували на дату та спосіб направлення (вручення) вищевказаного листа Товариству, час вручення цього документа позивачу або ознайомлення з його змістом.

68. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Товариство, яке не було обізнане про існування запиту про надання відповідної інформації з копіями підтверджуючих документів, оформленого листом НКРЕКП від 18.02.2020 №1837/14/7-20, і не було з ним ознайомлено, об`єктивно не мало можливості надати у відповідь на такий запит затребуваних Національною комісією документів та інформації взагалі та у визначений нею строк зокрема, а отже за таких умов не могло виконати вимоги підпункту 7 пункту 2.2 Ліцензійних умов.

69. У зв`язку з цим колегія суддів констатує, що за встановлених у цій справі обставин оскаржуване Товариством рішення не відповідає критеріям, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і правильно визнано протиправним судами попередніх інстанцій та скасовано відповідно до оскаржуваних судових рішень, які відповідають закону.

70. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують і не вказують на те, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи цей позов, неправильно застосували норми матеріального або допустили порушення норм процесуального права.

V.IІ Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

71. За правилами частин першої, другої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

72. Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах доводів та вимог касаційної скарги, повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не виявив неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та/або порушень норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, які ухвалені відповідно до закону.

73. Керуючись статтями 340, 341, 343, 349, 350, 355, 356, Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

Т.Г. Стрелець