Справа № 380/22778/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/22778/21 пров. № А/857/1370/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року (суддя Сидор Н.Т., час ухвалення 12:47 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 15.12.2022),

в адміністративній справі №380/22778/21 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Виробничо-торгового підприємства "Торгбуд",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,

про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,

встановив:

У грудні 2021 року позивач ГУ ДПС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Виробничо-торгового підприємства "Торгбуд", в якому просив надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 залучено ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 позов задоволено повністю. Надано дозвіл Головному управлінню ДПС у Львівській області на погашення суми податкового боргу Виробничо-торгового підприємства Торгбуд у розмірі 7788,27 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі та зазначено в акті опису майна №2981/10/58.17-16 від 23 січня 2019 року.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився третя особа ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що сам факт укладення договору купівлі-продажу не є підставою для виникнення права власності на нерухоме майно, а докази які підтверджували б факт проведення державної реєстрації права власності на вказане приміщення відсутні. На думку скаржника, укладений 31.07.2003 року договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ВТП «Торгбуд» та засвідчений державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. є достатньою підставою набуття права власності покупцем на об`єкт цього договору. Також зазначає скаржник, що 04.10.2022 року Буським районним судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області, Буського ВДВС у Золочівському районі Львівської області про визнання права власності та скасування арешту на майно (цивільна справа (позовне провадження) єдиний унікальний номер справи 943/587/22, номер провадження 2/943/824/2022). Вважає апелянт, що справу №380/22778/21 об`єктивно неможливо розглянути до вирішення справи №943/587/22, а тому на підставі приписів ст.236 КАС України слід було зупинити провадження по справі №380/22778/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №943/587/22. Також твердить апелянт, що з даним позовом звернулося Головне управління ДПС у Львівській області без статусу юридичної особи. Позовну заяву підписано неуповноваженою особою, не маючи повноважень подавати та підписувати позови від імені філії (ГУ ДПС), та без належних на те доказів.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 05.12.2022 року ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив свої заперечення щодо її доводів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з врахуванням наступного.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Відповідач виробничо-торгове підприємство Торгбуд зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №813/1711/18 стягнуто кошти Виробничо-торгового підприємства Торгбуд з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, в рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом у сумі 7788,27 грн (а.с. 10).

Актом опису майна №2981/10/58.17-16 від 23.01.2019 податковим керуючим проведено опис майна відповідача у податкову заставу, а саме приміщення магазину площею 170,2 кв.м. та складу площею 1250,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 2046775) на суму 22053,00 грн (а.с. 9).

Згідно витягу з державного реєстру обтяжень нерухомого майна №277212795 до державного реєстру обтяжень нерухомого майна 24.01.2019 внесено реєстраційний запис щодо виду обтяження податкової застави, яка виникла на підставі акту опису майна №2981/10/58.17-16 від 23.01.2019 (а.с. 8).

Згідно з довідкою про наявну заборгованість з податків і зборів, що контролюються ГУ ДПС у Львівській області №11641/5/13-01-13-07-13 від 08.10.2021, станом на 28.09.2021 податковий борг відповідача по земельному податку з юридичних осіб складає 10387,75 грн (а.с. 7).

Оскільки заходи стягнення, вжиті позивачем, не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про надання дозволу на погашення податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у зв`язку з наявністю у відповідача податкового боргу та відсутністю доказів, які свідчили б про сплату вказаного боргу, відсутність відкритих банківських рахунків.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п.15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із пп.14.1.39 п.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Судом з`ясовано, що податковий борг відповідача згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №813/1711/18 виник на підставі поданої ним податкової декларації з плати за землю за 2017 рік від 26.01.2017 року, в якій відповідачем визначена щомісячна сума податкового зобов`язання у розмірі 2599,53 грн., а всього за 2017 рік - 31194,31 грн..

Сума податкового боргу за податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік станом на 23.01.2018 року складала 7788,27 грн..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №813/1711/18 стягнуто кошти Виробничо-торгового підприємства Торгбуд з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, в рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом у сумі 7788,27 грн..

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, податковий борг відповідача в сумі 7788,27 грн. є обставиною, встановленою рішенням суду, що набрало законної сили. Доказів сплати цієї заборгованості відповідачем не надано.

Згідно з п.87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.2 ст.87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.

Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

Судом встановлено, що рахунки ВТП Торгбуд, які були відкриті у банківських установах, закрито у зв`язку з зв`язку зі смертю директора, відтак Головним управлінням ДПС у Львівській області не виставлено інкасових доручень на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 по справі №813/1711/18.

У зв`язку з відсутністю грошових коштів, погашення податкового боргу може бути здійснено за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.89.1 ст.89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з п.89.3 ст.89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Колегія суддів враховує, що актом опису майна №2981/10/58.17-16 від 23.01.2019 податковим керуючим проведено опис майна відповідача, а саме, приміщення магазину площею 170,2 кв.м. та складу площею 1250,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 2046775) на суму 22053,00 грн..

Пунктом 89.8 ст.89 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Вказане майно на день судового розгляду перебуває в податковій заставі, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна №277212795.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України).

З рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 у справі №813/1711/18 видно, що відповідачу 02.11.2017 ГУ ДФС у Львівській області була виставлена податкова вимога №29439-17 про сплату податкового боргу в сумі 2589,21 грн..

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З врахуванням вимог п.59.5 ст.59 ПК України, оскільки податковий борг відповідача не погашався, підстав для повторного направлення податкової вимог немає. Зазначена вище податкова вимога ні в адміністративному, ні в судовому порядку відповідачем не оскаржена.

Згідно з п.95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин є підставою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

На підставі вказаного, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 7788,27 грн., відсутність доказів, які свідчили б про сплату вказаного боргу та відсутність відкритих банківських рахунків, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення податкового боргу за рахунок майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є власником приміщення магазину площею 170,2 кв.м. та складу площею 1250,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , оскільки придбав таке майно шляхом укладення договору купівлі-продажу від 31.07.2003, то такі доводи апелянта судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, оскільки питання набуття права власності на нерухоме майно регулюється цивільним законодавством.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Аналізуючи положення Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що правочини щодо відчуження об`єктів нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) чинне законодавство відносить земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Особливість режиму нерухомого майна визначається тим, що права на нього та правочини щодо нього підлягають державній реєстрації. При цьому, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п.1 ч.1 ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Як визначено ч.2 ст.3 Закону №1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З огляду на вказане суд першої інстанції вірно вказав, що сам факт укладення договору купівлі-продажу не є достатньою підставою для виникнення права власності на нерухоме майно без державної реєстрації, а докази, які б підтверджували факт проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на приміщення магазину площею 170,2 кв.м. та складу площею 1250,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Відносно доводів апеляційної скарги про неправомірний висновок суду першої інстанції у відмові в зупиненні провадження по справі №380/22778/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №943/587/22, у якій 04.10.2022 року Буським районним судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та прийнято до розгляду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області, Буського ВДВС у Золочівському районі Львівської області про визнання права власності та скасування арешту на майно, що є перешкодою об`єктивно розглянути справу №380/22778/21, то такі доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими з урахуванням такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у розглядуваній адміністративній справі є надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, а саме, приміщення магазину площею 170,2 кв.м. та складу площею 1250,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 2046775) на суму 22053,00 грн.. Вказані об`єкти нерухомого майно згідно з відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно належить ВТП Торгбуд.

У той же час судом встановлено, що право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти нерухомого майно в межах розгляду даної справи на час подання клопотання про зупинення провадження у справі не підтверджено.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі, не встановивши об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням суду у справі №943/587/22.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позовну заяву підписано не уповноваженою особою, а саме від імені ГУ ДПС у Львівській області, не маючи повноважень подавати та підписувати позови від імені філії, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державною податковою службою України надано ГУ ДПС у Львівській області повноваження здійснювати юридичний супровід судових справ та підписувати відповідні документи уповноваженими представниками ГУ ДПС у Львівській області, зазначеними у цьому витязі, зокрема, Антолюк П.Б. (самопредставництво ДПС, Головного управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС в судах без окремого доручення керівника) (а.с. 4-6). Позовну ж заяву підписано представником ГУ ДПС у Львівській області П.Антонюк.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року в адміністративній справі №380/22778/21 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Виробничо-торгового підприємства "Торгбуд" про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 22.05.2023 року