Справа № 200/15948/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2023 року

м. Київ

справа №200/15948/21

адміністративне провадження № Зв/990/23/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

суддів: Соколов В.М., Загороднюк А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Орел П.Ю.,

представника Офісу Генерального прокурора - Кутєпова О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21

за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 1), П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (далі - відповідач 2), Донецької обласної прокуратури (далі - відповідач 3), у якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №1 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 №2586-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області за п.п. 2 пункту 19 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ;

1.3. зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області з 22.10.2021;

1.4. стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.10.2021 до дати винесення судом рішення по суті спору включно.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працювала в органах прокуратури з 05.04.2002 по 21.10.2021 на різних прокурорських посадах, весь цей час сумлінно виконуючи покладені законодавством обов`язки прокурора. На підставі рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №1 її було звільнено з посади прокурора Краматорської місцевої прокуратури за пп. 2 пункту 19 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (далі - Закон №113-ІХ). Вважає спірні рішення П`ятнадцятої кадрової комісії та прийнятий на його підставі наказ про її звільнення протиправними та такими, що порушують її законні права та інтереси.

3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2022, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022, позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №1 про неуспішне проходження позивачем атестації.

3.2. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 №2586-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області за пп. 2 пункту 19 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ.

3.3. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Краматорської місцевої прокуратури Донецької області з 23.10.2021.

3.4. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.10.2021 у розмірі 29737,18 грн з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

3.5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

4. Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що стосовно позивача, після того як вона пройшла два етапи атестації, склались обставини, коли одночасно є нескасованими два взаємовиключні рішення кадрових комісій: Третьої кадрової комісії у протоколі засідання вказаної комісії від 19.11.2020 № 11 про виключення із списку осіб, які не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички, призначення нової дати складання іспиту, включення до графіку складання іспиту та П`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 № 1 про невключення до графіку складання іспиту та про неуспішне проходження атестації.

4.1. Також суди обох інстанцій вказали, що оскаржуване рішення кадрової комісії прийнято неуповноваженою комісією необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення з порушенням розумного строку прийняття такого рішення. Щодо наказу керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 № 2586-к суди попередніх інстанцій зазначили, що вказаний наказ є формою виконання рішення кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), а тому винесений неправомірно та підлягає скасуванню.

5. Верховний Суд постановою від 02.02.2023 скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2022 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022; ухвалив нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовив повністю.

6. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, Верховний Суд указав, що за результатами складеного 09.11.2020 іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки позивачка не набрала необхідної кількості балів для успішного його складення.

6.1. Верховний Суд зауважив, що позивачкою не надано до суду доказів того, що складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, як то передбачено пунктом 7 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03.10.2019 № 221 (далі - Порядок № 221). Складання іспиту позивачкою 09.11.2020 не переривалося та фактично відбулося. Надалі позивачка звернулася до Третьої кадрової комісії із заявою від 11.11.2021 щодо некоректної роботи комп`ютерних засобів, що перешкоджало складенню іспиту і вплинуло на її результат і просила призначити їй нову дату складання іспиту.

6.2. Верховний Суд також прийняв до уваги ту обставину, що у примітках до «Відомості про результати тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» позивачка не зазначала про будь-які зауваження щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

6.3. У підсумку Верховний Суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення П`ятнадцятої кадрової комісії та як наслідок відсутність підстав для задоволення інших позовних вимог як похідних.

6.4. При цьому, Верховний Суд врахував уже сформовано правову позицію у подібних правовідносинах щодо правомірності прийняття П`ятнадцятою кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за наявності протокольного рішення попередньої кадрової комісії та застосування пунктів 16-17 розділу ІI Закону № 113-1X, пунктів 7-8 розділу І Порядку № 221, яку викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 600/6322/21-а, від 22.12.2022 у справі № 140/12386/21, від 22.12.2022 у справі № 160/22578/21.

ІІ. ПРОВАДЖЕННЯ ЗА ВИКЛЮЧНИМИ ОБСТАВИНАМИ

7. 03.04.2023 ОСОБА_1 (далі - заявниця) через підсистему «Електронний Суд» звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №200/15948/21 за виключними обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

8. Приводом для звернення до суду з цією заявою її автор зазначила Рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (щодо гарантій незалежності прокурора).

8.1. У цьому Рішенні Конституційний Суд України, відповідаючи на питання, порушені у конституційній скарзі її автора (щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, згідно з яким: «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII), дійшов таких висновків: (1) оспорюваний припис Закону № 113-IX є таким, що суперечить статті 6, частині другій статті 19, частині другій статті 85, частині другій статті 1311 Конституції України; (2) оспорюваний припис Закону № 113-IX не відповідає конституційному принципові верховенства права в аспекті вимоги юридичної визначеності, унаслідок чого цей припис не можна вважати "правом" у державі, керованій верховенством права (правовладдям).

8.2. З уваги на це Рішення і викладені в ньому мотиви, заявниця просить переглянути постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №200/15948/21 за виключними обставинами, відтак скасувати цю постанову суду касаційної інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні касаційних скарг Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури і залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2022 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 в цій справі.

8.3. Обґрунтовуючи заяву заявниця зазначає про те, що при вирішенні справи був застосований пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX й оскільки цей пункт - відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 - визнаний неконституційним, виходить, що її (позивачку) не попередили про майбутнє звільнення, що є грубим порушенням трудового законодавства, відтак і підставою для визнання незаконним звільнення з прокуратури.

9. 05.04.2023 ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №200/15948/21.

10. 27.04.2023 через підсистему «Електронний Суд» на адресу Верховного Суду від Донецької обласної прокуратури надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій Донецька обласна прокуратура просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 та залишити в силі постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №200/15948/21.

11. 11.05.2023 на адресу суду касаційної інстанції від Офісу Генерального прокурора надійшов відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій останній зазначає, що заява ОСОБА_1 є безпідставною і необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Офіс Генерального прокурора зауважив, що за змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.01.2019 (справа № 820/2462/17), від 19.11.2018 (справа № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15.05.2019 (справа № 640/20317/16а), від 23.12.2019 (справа № № 814/1274/17), від 17.03.2020 (справа № 826/7286/18).

11.1. Крім того, Офіс Генерального прокурора зазначив, що на момент вирішення цієї справи судами попередніх інстанцій та ухвалення оскаржуваної постанови положення п. 6 розд. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ були чинними. При цьому, зауважив, що Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 норми Закону № 113-ІХ, які були застосовані судами у справі № 200/15948/21, неконституційними не визнавалися.

12. Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2023 закінчено підготовку та призначено вказану заяву ОСОБА_1 до розгляду в судовому засіданні 18.05.2023.

13. 18.05.2023 позивачка у судове засідання не з`явилася. На адресу Суду направила клопотання про розгляд цієї справи за її відсутності, у якому також зазначила, що заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами підтримує в повному обсязі.

14. Представник відповідача 1 заперечував проти задоволення заяви позивачки про перегляд рішення суду за виключними обставинами.

ІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

16. За частиною шостою статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

17. Відповідно до частини першої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

18. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 365 КАС України).

19. Колегія суддів зважила на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, уже було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала це питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави.

20. У постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цьому зв`язку висловила позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися "не виконаним" у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У тій самій постанові значиться також, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення суду першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

21. Аналогічну позицію щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала в ухвалі від 21.12.2022 у справі №140/2217/19 та в ухвалі від 22.12.2022 у справі № 805/1312/16-а.

22. Такий самий підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення у справі № 600/1450/20-а (ухвала від 13.04.2023), у справі № 140/11713/20 (ухвала від 27.04.2023), у справі № 240/35883/21 (ухвала від 27.04.2023), у справі № 200/5229/20-а (ухвала від 27.04.2023), у справі №420/1255/21 (ухвала від 03.05.2023), у справі № 160/6238/20 (ухвала від 03.05.2023), у справі № 420/1319/21 (ухвала від 04.05.2023), у справі № 420/4572/20 (ухвала від 03.05.2023), у справі № 380/21729/21 (ухвала від 09.05.2023), у справі № 580/2313/20 (ухвала від 10.05.2023), у справі № 620/4397/20 (ухвала від 11.05.2023).

23. Крім того, дещо схожий підхід до перегляду судових рішень за виключними обставинами з мотивів встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, раніше висловила також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19. З уваги на текстуальний виклад пункту 1 частини першої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (в якому немає застереження "якщо рішення суду ще не виконане") - на підставі якого у справі № 4819/49/19 і розглядалося питання про можливість перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами - цій постанові акцентується на тому, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

24. Тож дотримуючись окресленої правової позиції щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, колегія суддів у цій справі виходить з того, що постанова Верховного Суду (ухвалена у складі колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді) від 02.02.2023 у справі № 200/15948/21, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернулася ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно це судове рішення не підлягає примусову виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

25. З наведених мотивів варто додати також, що пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 і має значення для вирішення наступних справ та не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду у спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

26. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

27. За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 359, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21.

Постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.О. Єресько

Судді В.М. Соколов

А.Г. Загороднюк