Справа № 560/1993/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1993/23
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач 28.12.2022 на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №360/6672/21 виплатив йому індексацію грошового забезпечення в сумі 52695 грн. за відповідний період служби. З огляду на це вважає, що у зв`язку з несвоєчасним проведенням повного розрахунку відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.03.2018 по 27.12.2022.

У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у Національній академії, однак з військової служби звільнений не був, правовідносини з Державною прикордонною службою не припиняв, натомість був виключений зі списків особового складу та направлений для подальшого проходження служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Вважає, що обов`язковою умовою виплати середнього заробітку є факт звільнення з військової служби, отже оскільки позивач звільнений не був, підстави для вказаної виплати відсутні.

Суд витребував у відповідача відомості щодо усіх належних позивачу грошових виплат на час звільнення, на що Національна академія повідомила про неможливість надання витребуваних відомостей через їх відсутність, оскільки позивач з військової служби не звільнявся, правовідносини з Державною прикордонною службою не припиняв.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та з 20.12.2016 по 28.02.2018 проходив службу у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджено наказами, копії яких є у справі, а також рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 360/6672/21, яке набрало законної сили.

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 20.02.2018 №112-ОС майора ОСОБА_1 було з 28.02.2018 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення як такого, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 січня 2018 року № 66-ос звільнений з посади старшого офіцера відділу режиму і захисту інформації та зарахований у розпорядження начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі № 360/6672/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького) нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 20.12.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року.

На виконання цього рішення 28.12.2022 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 52695,93 грн.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній з 19.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно з ч. 2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. У цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору виконанням роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Враховуючи те, що доказами у справі підтверджується виключення позивача зі списків особового складу військової частини 28.02.2018, та враховуючи попереднє звільнення його з посади старшого офіцера відділу режиму і захисту інформації наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 січня 2018 року № 66-ос, проведення остаточного розрахунку 28.12.2022 суд вважає підставою для вирішення питання виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме в цей день ( день звільнення або день виключення зі списків військової частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми коштів, що належать йому від підприємства.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з наданих відповідачем відомостей та довідок, позивачу нараховано за грудень 2017 12192 грн., січень 2018 12192 грн., кількість календарних днів у цей період становить 62. Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 393,29 грн. (24384 грн. : 61 календарний день).

Водночас, з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванні та вирішенні спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Отже, з огляду на приписи ст. 117 КЗпП України у чинній редакції, період виплати коштів за час затримки розрахунку при звільненні обмежений шістьма місяцями, у зв`язку з чим компенсація розраховується за період з 27.06.2022 по 27.12.2022 ( 6 місяців або 184 календарних дні) Сума середнього заробітку, розрахована згідно з Порядком № 100, становить 72365,36 грн. ( 393,29 грн. середньоденна заробітна плата позивача * 184 кількість днів затримки розрахунку).

Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 визначив інший механізм розрахунку розміру компенсації, зазначивши, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення повинне залежати від розміру недоплаченої суми. Верховний Суд застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та принцип пропорційності суми виплати, яка повинна залежати від того, яку частку у відсотковому відношенні сума виплаченої заборгованості становить в складі усіх належних працівнику на дату звільнення виплат.

У той же час, оскільки відповідач на виконання ухвали суду не надав інформацію про усі належні позивачу на дату звільнення виплати, суд не має можливості використати зазначений принцип пропорційності до визначення суми виплати.

Судом встановлено, що у порівнянні із виплаченою позивачу сумою індексації грошового забезпечення сума компенсації за несвоєчасний розрахунок є більшою, з огляду на що суд застосовує інший принцип, застосований Верховним Судом у аналогічних справах, а саме принцип "врахування істотності частки".

У постанові від 30.10.2019 у справі № 806/2473/18 Верховний Суд сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати у порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Судом встановлено, що частка несвоєчасно виплаченої індексації (52695,93 грн. ) у порівнянні із вище розрахованим середнім заробітком (72365,36 грн.) становить 72,82 % (52695,93 / 72365,36 х 100) Отже, з урахуванням істотності частки 72,82 % сума для виплати розраховується наступним чином: 393,29 грн. (середньоденний заробіток позивача) х 72,82 % = 286,39 грн. (середньоденна сума відшкодування з урахуванням істотності частки); 286,39 грн. х 184 (дні затримки розрахунку) = 52695,76 грн.

Таким чином, належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є стягнення на його користь 52695,76 грн.

Зважаючи на це, оскільки відповідач не спростував право позивача на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною невиплату Військовою частиною НОМЕР_1 (Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького) ОСОБА_1 середнього заробітку/грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького) на користь ОСОБА_1 середній заробіток/ грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52695,76 грн.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 травня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок