Справа № 620/2424/23
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року м.Чернігів Справа № 620/2424/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області про заборону громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 в`їзду в Україну строком на 3 (три)роки.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 21.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Ухвалою суду від 30.03.2023 у задоволенні клопотання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано до суду відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вважають, що оскаржуване рішення прийняте у порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення є обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції від 28.09.2022 № 10929/41/22/01-22 щодо заборони в`їзду на територію України громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.01.2022, серії ЕАО №5212175, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Станом на 22.09.2022 згідно даних підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України відомості про сплату штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5212175 відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, тобто ОСОБА_1 має не виконані майнові зобов`язання перед Державою.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що на адресу відповідача з Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції надійшло обґрунтоване звернення щодо прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України від 28.09.2022 № 10929/41/22/01-22 громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту звернення випливає, що відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.01.2022, серії ЕАО №5212175, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Станом на 22.09.2022 згідно даних підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України відомості про сплату штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5212175 відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, тобто ОСОБА_1 має не виконані майнові зобов`язання перед Державою. Згідно вимог статті 307 та 308 КУпАП ОСОБА_1 повинен сплатити штраф у розмірі 680,00 грн.

Враховуючи вищевикладене Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції на підставі статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просить Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області розглянути питання про подальшу заборону громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду на територію України, строком на три роки, до виконання або скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.46-47).

Розглянувши обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції 10.11.2022 Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області прийняло рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки (а.с.48).

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України унормовані приписами Закону України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

За визначенням статті 1 Закону №3773-VI іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

У силу частини 3 статті 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підстави для заборони в`їзду іноземців в Україну визначені статтею 13 Закону №3773-VI.

Так відповідно до абзацу 7 частини першої статті 13 Закону №3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Згідно частини 2 статті 13 Закону №3773-VI за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Частиною 3 статті 13 Закону №3773-VI встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі - Положення № 360), Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За правилами пункту 2 Положення №360 ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.12.2013 № 1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 25/24802 (далі Інструкція).

Пунктом 3 Інструкції встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку (підпункт г пункту 4 Інструкції).

Згідно пунктів 5-6, 8 Інструкції після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

ДМС або її територіальний орган, який готував рішення про заборону в`їзду в Україну особі, у триденний строк надсилає засвідчену копію такого рішення разом з дорученням щодо заборони в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, розташованого: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, оформленого відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280 "Про затвердження Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Відповідно пунктів 1, 3, 10 частини 1 статті 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" основними повноваженнями поліції, відповідно до покладених на неї завдань є, зокрема, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Отже Національна поліція України належить до числа суб`єктів, які мають право звертатися до органів ДМС щодо заборони в`їзду в Україну окремим особам за наявності для того відповідних підстав. При цьому таке звернення, окрім того, що має відповідати встановленим формальним вимогам, має ґрунтуватися на об`єктивних відомостях про особу, стосовно якої пропонується встановити заборону в`їзду в Україну.

Обґрунтоване звернення Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції від 28.09.2022 № 10929/41/22/01-22 про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вмотивоване необхідністю захисту прав і законних інтересів громадян України відповідно до статті 13 Закону № 3773-VI, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що підтверджується постановою серії ЕАО №5212175 від 08.01.2022, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн та станом на 22.09.2022 згідно даних підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України відомості про сплату штрафу за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5212175 відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, тобто ОСОБА_1 має не виконані майнові зобов`язання перед Державою.

Оцінюючи зазначене звернення, суд дійшов висновку, що документ відповідає вимогам пункту 5 Інструкції №1235, що у свою чергу є достатньою підставою для звернення до органу УДМС про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України позивачу.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем штрафу, визначеного постановою серії ЕАО №5212175 або скасування останньої в судовому порядку станом на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення.

Зважаючи на те, що позивач не виконав вимоги постанови серії ЕАО №5212175 від 08.01.2022, внаслідок чого має невиконані майнові зобов`язання перед Державою та беручи до уваги надходження до відповідача від Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції від 28.09.2022 № 10929/41/22/01-22 обґрунтованого звернення із зазначенням конкретної підстави для прийняття оскаржуваного рішення, суд вважає, що у відповідача були всі наявні, передбачені статтею 13 Закону №3773-VI підстави для прийняття спірного у справі рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу.

Що стосується доводів, що позивач не повною мірою розумів сутність скоєного правопорушення та можливі негативні наслідки, оскільки не знає українську мову, то вказане не може спростувати факт наявності невиконаного зобов`язання щодо сплати штрафу за вчинене правопорушення станом на день вирішення органом ДМС питання про заборону в`їзду в Україну та не може впливати на виконання зобов`язань позивача щодо сплати штрафу та на спірні правовідносини в межах даної справи.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 200/9761/20-а (адміністративне провадження № К/9901/29341/21).

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем доведено та матеріалами справи підтверджено законність та правомірність винесення оскарженого рішення, підстав для його скасування не вбачається, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області (вул. Шевченка, буд. 51А, м. Чернігів, Чернігівська область, 14039, код ЄДРПОУ - 37804450).

Суддя В.В. Падій