Справа № 500/1366/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1366/23

22 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач ) у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоду з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до 3- ох років та догляду за дитиною до 6-ти років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до 3- ох років та догляду за дитиною до 6-ти років та здійснити перерахунок пенсії з 27.11.2022, з врахуванням вище зазначеного стажу.

Позов мотивовано тим, що трудовою книжкою підтверджується спірний період, а тому має включатися до стажу при обчисленні пенсії за віком. Проте, відповідач відмовив у призначені позивачу пенсії та у зарахуванні спірного періоду роботи, оскільки у довідці трудового архіву від 22.11.2022 №577/06-06 відсутні відомості про роботу за період 1996-2000рр. Також відповідач зазначає, що в електронній пенсійній справі також відсутня інформація про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, та такою, що порушують її соціальні права, позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та призначено судове засідання на 15.05.2023.

Представник позивача 20.04.2023 подала до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В уточненому клопотанні від 24.04.2023, представник позивача зазначила про можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 24.04.2023 клопотання представника позивача задоволено.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав відзив на позов 26.04.2023, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що період роботи позивача з 1985 по 2000 обчислено з врахуванням інформації, зазначеної у довідці трудового архіву від 22.11.2022 № 577/06-06. За період 1996-2000 відомості про роботу у згаданій довідці відсутні. В електронній пенсійній справі також відсутня інформація про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку впродовж 1996-2000 років.

У відповіді на відзив, що надійшов до суду 01.05.2023, представник позивача зазначила, що твердження відповідача про те, що в Інструкції про порядок ведення трудових книжок не передбачено внесення записів про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку є хибним, адже ані дана Інструкція, ані законодавство України не містить заборони щодо внесення записів про надання відпустки по догляду за дитиною до трудової книжки. Також дані записи не є скасованими та не визнавалися недійсними. Просить зарахувати стаж з 1996 по 2000рр. та здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням періоду стажу, який підлягає зарахуванню.

Представник позивача 15.05.2023 подала до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні без її участі.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до переконання про необхідність розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд повно та всебічно розглянувши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 60 років.

Позивач 25.01.2023 звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісний центр № 7) в м.Ланівці Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-ІУ).

В лютому 2023 позивач дізнався від працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що пенсію за віком йому призначено з 27.11 2022, проте при призначенні пенсії не було враховано період стажу з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до 3-ох років та догляду за дитиною до 6-ти років.

Для отримання більш точної інформації про періоди трудового стажу, які були враховані при призначені позивачу пенсії за віком, до Головного управління ПФУ в Тернопільській області представником позивача було подано адвокатський запит.

У відповіді ГУ ПФУ в Тернопільській області від 03.03.2023 було надано витяг з пенсійної справи позивача, з якого вбачаються періоди трудового стажу, які були враховані при призначені пенсії за віком, а також було повідомлено, що пенсію за віком мені призначено з 27.11.2022 р., проте період стажу з 01 січня 1996 р. по 30 грудня 2000 р. по догляду за дитиною до 3-х років та догляду за дитиною до 6-ти років враховано не було, тому що в електронній пенсійній справі відсутня інформація про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку впродовж 1996- 2000 р. Додатково у відповіді Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 14.03.2023 р. на адвокатський запит від 06 березня 2023 р. повідомлено, що період стажу з 1996 р. по 2000 можливо зарахувати за умови представлення наказів про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 181 Кодексу законів про працю України визначено, що додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. ,

В свою чергу, частиною 4 статті 179 Кодексу законів про працю України встановлено, що частково оплачувана відпустка і додаткова відпустка без збереженні заробітної плати по догляду за дитиною можуть бути використані повністю або частинам також батьком дитини, бабкою, дідом або іншими родичами, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

Статтею 179 Кодексу законів про працю України зазначено, що у разі, коли дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Також даною статтею визначено, що відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному, висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України визначено, що час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Аналогічні положення щодо права батька на відпустку по догляду за дитиною до 3-х років та до 6-ти років і зарахування цього періоду як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю містяться в ст.18 та ст.25 ЗУ «Про відпустки» (в редакції чинній у період з 1996 по 2000 р.).

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення законодавства, період відпустки позивача по догляду за дитиною до 3-х років (з 01 січня 1996 р. по 30 грудня 1997 р.) та 6-ти років (з 01 січня 1998 р. по 30 грудня 2000 р.) зараховується до стажу роботи за спеціальністю та повинен був бути врахований Відповідачем при призначені йому пенсії за віком.

Що стосується документального підтвердження факту перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до 3-ох років та догляду за дитиною до 6-ти років, то суд зазначає наступне.

Статтею 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та статтею 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що основним документом; щ) підтверджує стаж роботи є. трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначенця пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1992 р., також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В трудовій книжці позивача містяться точні записи,які підтверджують його перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох річного віку та по догляду за дитиною до 6-ти років. Дані записи засвідчені головою та бухгалтером колгоспу.

Додатково, на підтвердження записів в трудовій книжці, позивач також долучив до матеріалів справи довідку форми ОК-5, якою визначено зарахований страховий стаж позивача.

Щодо вимоги Відповідача надати накази про надання відпустки по догляду за дитиною до 3-х років та 6-ти років, суд зазначає наступне.

По-перше: записами в трудовій книжці, а також іншими документами наданими при призначенні позивачу пенсії, інформацією, яка міститься в реєстрі застрахованих осіб, що ведеться Відповідачем повністю підтверджується період надання позивачу в колгоспі відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох та 6-ти років.

По-друге: згідно п.п. 46 п. 1.1 Розділу 1 Частини 1 «Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України № 41 від 20.07.1998 р. (надалі - Перелік), який безпосередньо регулював строк зберігання документів в період з 1998р. по 2012р. встановлено, що строк зберігання наказів про надання відпусток складає 5 років.

Пунктом 1.4. даного Переліку встановлено, що Перелік є основним нормативним актом, призначений для використання всіма організаціями під час відбору на зберігання і для знищення типових і документів. Після спливу строку зберігання документів вони підлягають знищенню.

Враховуючи той факт, що накази про надання позивачу відпусток по догляду за дитиною до 3-х років та догляду за дитиною до 6-ти років приймалися в період з 1995 р. по 2000 р., то крайній строк зберігання цих наказів сплинув ще в 2005 р.

З цього приводу, суд зазначає, що з аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що період стажу позивача з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до 3-ох років та догляду за дитиною до 6-ти років має бути зарахований до загального стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначеного періоду є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас суд наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку з 01.01.1996 по 30.12.2000.

З врахуванням стажу який зараховано органом ПФУ, суд приходить до висновку, що у позивача на час досягнення нею 60-річного віку є достатній страховий стаж - понад 29 років для призначення пенсії за віком.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як випливає із матеріалів справи, позивач 26.11.2022 досяг пенсійного віку (60 років) та в межах трьохмісячного терміну (25.12.2022) звернувся із заявою про призначення пенсії, а тому пенсія йому призначена з 27.11.2022.

Однак, з врахуванням того, що відповідачу слід зарахувати період стажу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (шестирічного) віку з 01.01.1996 по 30.12.2000, суд приходить до висновку про необхідність здійснення перерахунку пенсії позивача, з врахуванням стажу за період з 01.01.1996 по 30.12.2000. При цьому такий перерахунок позивачу слід провести саме з дати призначення пенсії - 27.11.2022, оскільки всі необхідні документи, що підтверджували стаж позивача ним були подані ще при поданні заяви про призначення пенсії.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих положень відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду достатніх доказів на спростування тверджень позивача та доведення правомірності свого рішення, відтак, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії за віком до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та догляду за дитиною до 6-ти років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період з 01.01.1996 по 30.12.2000 по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та догляду за дитиною до 6-ти років.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 27.11.2022 з урахуванням стажу за період з 01.01.1996 по 30.12.2000.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1073 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.