Справа № 420/7707/23
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7707/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ВП №70622445 від 27.03.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн та ВП №67787450 від 27.03.2023 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Представник позивача зазначив, що ГУ ПФУ, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року по справі №420/5682/21, з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021, ОСОБА_1 07.06.2021 (в межах стягнення пенсії за 1 місяць) та 07.10.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, перерахунок пенсії по інвалідності з 31.01.2020 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років у розмірі 96% грошового забезпечення та перерахунок пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2021 становив 18540 грн.

Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік не затверджено. Тому Головне управління діє на підставі тимчасового розпису доходів та видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2023 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.

З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

До такого ж висновку дійшов і П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.10.2021 по справі №420/5689/20.

Ухвалою суду від 17.04.2023 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 11.05.2023 року справу прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ. Судове засідання призначене на 10:00 год 22.05.2023 року.

19.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що рішення суду протиправно не виконується без поважних причин. Зі змісту листів ГУПФУ вбачається, що боржником рішення виконано частково. Стягувачу не виплачена заборгованість пенсії. Відсутність коштів у кошторисі не звільняє державу в особі ГУ ПФУ в Одеській області від обов`язку здійснити таку виплату.

22.05.2023 року від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що рішення суду №420/5682/21 залишається невиконаним до теперішнього часу, а тому вважає, що покладені судом зобов`язання пенсійним органом не виконані.

У судове засідання, призначене на 10:00 год 22.05.2023 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 04.06.2021 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі по справі №420/5682/21, яким позов задоволено частково, а саме: Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) у відмові призначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 31.01.2020 року пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років у розмірі 96 відсотків грошового забезпечення відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 31.01.2020 року перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з урахуванням розміру пенсії за вислугу років у розмірі 96 відсотків грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83)щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у здійсненні перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 року на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення,з урахуванням здійснених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83)щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.02.2020 року на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.02.2020 року на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 вказане рішення суду залишено без змін.

07.06.2021 та 07.10.2021 року ГУ ПФУ було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, перерахунок пенсії по інвалідності з 31.01.2020 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років у розмірі 96% грошового забезпечення та перерахунок пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки № ЮО92867 від 28.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2021 становив 18540 грн.

07.12.2021 та 28.12.2022 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження по справі ВП №67787450 та ВП №70622445.

Листами від 20.12.2021 року №1500-0405-5/162771 та від 03.01.2023 року №1500-0505-5/1030 пенсійним органом повідомлено відповідача про стан виконання рішення по справі №420/5682/21, в якому зазначається що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на ГУ ПФУ. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 в сумі 83344,92 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 75 Закону №1404-VIII головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.03.2023 винесено постанови про накладення штрафу у сумі 5100 грн. та 10200 грн за невиконання рішення суду.

Вказані постанови отримані пенсійним органом 30.03.2023 року за вхід. №3076/14 та №3074/14.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).

За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Верховний Суд в постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18 викладав висновок про те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Крім того, статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що виплати пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат позивач не має.

Також, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Суд звертає увагу, що виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення, у даному випадку, штрафу.

З огляду на викладене, судом враховується, що, як було зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Судом встановлено, що листами від 20.12.2021 року №1500-0405-5/162771 та від 03.01.2023 року №1500-0505-5/1030, який отримано відповідачем, позивач повідомив відповідача про виконання рішення суду у добровільному порядку. Також пенсійним органом зазначено, що погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань.

Державним виконавцем в оскаржуваних постановах про накладення штрафів не надано мотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними.

У розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 8 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України належна поза розумним сумнівом вмотивованість офіційного письмового документу владного суб`єкта є гарантією особи на доступ до суду. Незабезпечення владним суб`єктом цієї вимоги призводить до однозначної та очевидної протиправності управлінського діяння у зв`язку з дефектом у юридичній визначеності.

Такий правовий висновок сформовано ВС КАС у постанові від 25.03.2021 року по справі №520/4577/19, у постанові від 09.12.2020 року по справі №824/1276/18-а.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувані у цій справі постанови державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. та 10200 грн. підлягають скасуванню.

За вказаних обставинах відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином суд дійшов висновку, що підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанов.

Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №70622445 від 27.03.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. та ВП №67787450 від 27.03.2023 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Хурса