Справа № 160/9419/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 травня 2023 року Справа 160/9419/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці в якій позивач просить: - скасувати рішення про коригування митної вартості №UA110130/2022/000152/1 від 16.09.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000448.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 вказаної статті визначено, зокрема, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Проте, у супереч зазначеному, позивачем доказів сплати судового збору не надано, в позовних вимогах міститься вимога про відстрочення сплати судового збору до 10 квітня 2023р.

Суд звертає увагу, що згідно позовної заяви та доданих матеріалів, остання була підписана та направлена до суду засобами поштового зв`язку 09.03.2023р., надійшла та зареєстрована в суді - 04.05.2023р.

Крім того, будь-якого обґрунтування відстрочення сплати судового збору із наданням відповідних доказів позовна заява не містить та відповідне клопотання відсутнє, у зв`язку з чим, відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору.

Предметом даного адміністративного позову є:

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000448;

- скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2022/000152/1 від 16.09.2022.

Суд зазначає, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2022/000152/1 від 16.09.2022 має майновий характер, оскільки безпосереднім наслідком оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів є зміна майнового стану позивача.

Вимога про визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має немайновий характер.

Таким чином, позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №1928-IX від 03.11.2022 року установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн.

Як свідчать матеріали позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом, який має одночасно майновий (рішення про коригування митної вартості) і немайновий характер (картка відмови в прийнятті митної декларації).

Водночас, згідно правової позиції Верховного суду в ухвалі суду від 20 січня 2020 року у справі №160/1989/19 позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів є вимогами майнового характеру, а позовні вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є вимогами немайнового характеру.

Відповідно до правової позиції Верховного суду в ухвалі суду від 22 січня 2020 року у справі №480/966/19 ціною позову є грошовий вираз майнових вимог позивача, що у даній справі є різницею митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів.

Рішення про коригування митної вартості товарів має наслідком коригування суми митних платежів, що підлягають сплаті до бюджету.

Як вбачається з рядка 28 коригування товару рішення про коригування митної вартості №UA110130/2022/000152/1 від 16.09.2022, позивачем розраховано митну вартість на рівні 199322,13 грн. (сума у валюті 5373,00 EUR).

У свою чергу, відповідно до рядка 30 рішення про коригування митної вартості, скоригована митна вартість розрахована відповідачем на рівні 5993,80 EUR, відтак різниця митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів складає 23029,87 грн. (курс EUR, визначений в рішенні 37,097).

Враховуючи викладене, оскільки позивачем заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, розмір судового збору, що підлягав сплаті позивачем за звернення до суду з даним позовом складає 5368,00 грн., яких 2684,00 грн. сума судового збору за вимогу майнового характеру та 2684,00 грн. сума судового збору за вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5368,00грн. за наступними платiжними реквiзитами для перерахування судового збору: отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача UA4004632, код класифікації доходів бюджету-22030101, із зазначенням номера справи.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява містить позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, проте ким саме прийняті оскаржувані рішення не зазначено.

Таким чином, позовні вимоги є неконкретизованими та в разі їх задоволення виконання рішення буде ускладненим або неможливим.

Частиною 4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, як вбачається з доданих до позову документів, позивачем додані до позову ксерокопії доказів, які не є належними доказами у розумінні ст.ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки деякі з ксерокопій документів (у тому числі рахунок-проформа №919 від 09.06.2022, рахунок-фактура №486 від 12.09.2022, автотранспортна накладна №824187 від 12.09.2022, митна декларація країни відправлення 22ROCJ7810E0061310 від 12.09.2022, експертні документи країни відправлення тощо) складені іноземною мовою (постачальник є резидентом Румунії), тоді як судочинство у адміністративних судах проводиться державною мовою згідно до вимог ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України, а відповідно, всі додані до позовної заяви документи повинні бути складені (переведені) державною мовою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивачем до позову не додано всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в порушення ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Письмовими доказами відповідно до частини першої статті 94 КАС України є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вимоги до оформлювання документів ДСТУ « 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Серед іншого відповідно до п.8 розд.10 зазначених правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.05.2019 року у справі №160/7887/18.

Суд зазначає, що можливість засвідчення документів шляхом прошиття їх разом та заклеювання папером з написом «Пронумеровано і прошнуровано (кількість аркушів цифрою і прописом) аркушів», із зазначенням посади особи, яка завіряє копію, її підпису, прізвища, ініціалів і дати, можливо у разі засвідчення одного конкретного документу який складається з кількох сторінок.

Всупереч зазначених вимог, надані позивачем копії додатків не засвідчені належним чином.

Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в ухвалах від 13.01.2021 року по справі № 280/3414/19, від 11.02.2021 року по справі № 500/1525/20, від 23.02.2021 року по справі № 9901/33/21 та інші.

У постанові від 30.11.2020 у справі №580/207/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 93217021) Верховний Суд зазначив, що важливою вимогою використання копії письмового доказу як достовірного та допустимого доказу у справі є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи.

Згідно з п. 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення вказаної норми права у позовній заяві не міститься зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення вказаної норми права у позовній заяві не міститься власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

Ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Візард ЛТД» (вул. Маршала Малиновського, буд.124, м. Дніпро, 49022, ) до Дніпровської митниці (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме:

- надати до суду оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 5368,00грн.;

- надати додатки у відповідній кількості сторін завірені належним чином у відповідності до ч.5 ст.94 КАС України, (у т.ч. документи складені іноземною мовою, повинні бути складені (переведені) державною мовою, у відповідності до вимог ст.15, ч.4 ст.161 КАС України);

- надати позовну заяву у примірниках, відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до п. 3, 8, 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України: 1) в прохальній частині позовної заяви зазначити ким саме прийняті оскаржувані рішення, 2) зазначити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, 3) власного письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Роз`яснити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Турлакова