Справа № 394/248/23
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
19.05.2023 2-а/394/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

за участю адвокатів: Мельник О.О.

Кривенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема свої вимоги мотивувала тим, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Кіровоградської області 28 лютого 2023 року винесено постанову №1 на позивача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Постанову № 1 у справі про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2023 року позивачкою було отримано 18 березня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Позивачка вважає, що постанова №1 від 28 лютого 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною та не обґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

28.11.2022 року інспектором-черговим СПД №3 (смт Новоархангельськ) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Анною Соколовою було складено протокол ВАВ № 324128 по факту вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Вільшанка Голованівського району Кіровоградської області.

На основі даного протоколу 28.02.2023 року головою адміністративної комісії при виконкомі Надлацької сільської ради Хміль Валентиною Вікторівною, в присутності ОСОБА_2 -заступника, Папоян А.А. - секретаря та членів комісії: Тарана В.В., Кальниболотського С.А., Гулої О.Ю., Гаврилюка М.О., Голючика М.О., Юрченко О. винесено постанову №1 відносно ОСОБА_1 , по факту вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме те, що гр. ОСОБА_1 , (власник об`єкту торгівлі) продавець об`єкту торгівлі, що розташований на території її домоволодіння в АДРЕСА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , у зв`язку з цим скоїла адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП та постановила накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі вісімсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 13600 грн.

Розгляд справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності було проведено без її участі.

28.02.2023 року відбулось засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради, але позивачку не було повідомлено про дане засідання.

Таким чином, при винесенні постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради було допущено неповноту та неправильність при розгляді адміністративного протоколу, на підставі якого було винесено постанову, порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідком чого стало прийняття незаконної постанови від 28.02.2023 року про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України.

Позивачка просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 1 від 28 лютого 2023 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень /а.с.1-5/.

Представник відповідача в свою чергу надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що Надлацька сільська рада позовні вимоги не визнає, заперечує проти наведених обставин та правових підстав позову у зв`язку з наступним.

Постановою адміністративної комісії Надлацької сільської ради від 28.02.2023 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.156 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у формі штрафу в розмірі 13600 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач виходив з того, що в діях правопорушника наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що підтверджено матеріалами справи, якими зафіксовано факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

При цьому звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 18.11.2022 року та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 28.02.2023 року були складені та винесені не відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а відносно продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » громадянки ОСОБА_1 , оскільки суб`єктом цього проступку є саме фізична особа-продавець, а не фізична особа-підприємець, як посадова особа.

Інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи зазначене, оскільки позов подано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, а публічно-правові відносини виникли між адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради та ОСОБА_1 , як фізичною особою, ці особи мають різний правовий статус, - це є самостійною підставою для відмови в задоволення позову.

Крім цього, позивач просить суд скасувати постанову №1 від 28.02.2023 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Однак на обґрунтування своїх позовних вимог посилається тільки на допущені відповідачем процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

Враховуючи зазначене, вважає, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП не підлягає задоволенню з наведених вище підстав. Розгляд справи просив проводити без участі представника відповідача /а.с.48-51/.

Представник позивачки у відповіді на відзив зазначила, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2022 року серії ВАВ 324128, 28 листопада 2022 року близько 19:24 год., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_1 , здійснила продаж алкогольного пива «Арсенал» місткістю 1,25 л, за 55 грн., неповнолітньому ОСОБА_3 , 2008 року народження у зв`язку з цим скоїла адміністративне правопорушення за ч. 2 ст 156 КУпАП.

При цьому, належних доказів того, що ОСОБА_1 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування до матеріалів справи не долучено, так як вбачається з вищевказаного протоколу, а адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області на відповідному засіданні 28 лютого 2023 року такі докази не досліджувались, а тому виходячи із наявних доказів, вважає що ОСОБА_1 , не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим в її діях відсутній склад вказаного правопорушення, на що при винесенні оскаржуваної постанови не звернула уваги адміністративна комісія при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Крім того, не здійснила належним чином виклик особи на розгляд адміністративної справи за ч. 2 ст. 156 КУпАП, чим порушила ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, та порушивши ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, при винесенні постанови адміністративною комісією при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради було допущено неповноту та неправильність при розгляді адміністративного протоколу, на підставі якого було винесено постанову, порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідком чого стало прийняття незаконної постанови від 28.02.2023 року про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, просить суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.

Представник позивачки просила суд задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням обставин викладених у відповіді на відзив, а також стягнути понесенні позивачкою судові витрати.

Представник відповідача просив повністю відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

28.03.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду, з метою реалізації сторонами їх прав їм спрямовано копію ухвали.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі світлокопії постанови № 1 від 28.02.2023 року, складеної стосовно позивачки слідує, що її притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП (хоча в резолютивній частині постанови не вказано особу, яку піддано адміністративному стягненню), яка є бланкетною нормою, разом з тим суд констатує, що в провину позивачці не ставиться жодної норми матеріального права визначеної у Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Зі змісту постанови (встановлених обставин) вбачається, що позивачкою порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 15 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надіслано суду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно позивачки.

Крім того в описовій частині постанови зазначено, що порушення вчинено, як фізичною особою (продавець) так і фізичною особою-підприємцем (власник об`єкту торгівлі).

Диспозиція ст. 156 КУпАП сформульована у формі бланкетної норми права, тобто норми права, яка не містить певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) встановлюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП відповідальність настає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, щодо нашої ситуації полягає у порушенні працівником правил торгівлі алкогольними напоями, а саме: продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП умисел або необережність.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП можуть бути працівники підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до наступного висновку, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП вчиняється з прямим умислом або з необережності.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування. (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»)

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Підсудність справ адміністративним комісіям визначена у ч. 1 ст. 218 КУпАП.

Комісія при виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради є колегіальним органом, що створюється органом місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідного рішення.

Відповідачем суду не надіслано суду жодного доказу на підтвердження легітимності адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та її правомочності, щодо розгляду справи стосовно позивачки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Суду були надані для дослідження документи тільки позивачкою, відповідач не скористався своїм правом та не надіслав до суду жодного доказу на підтвердження винуватості позивачки.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він не долучив до постанови пояснень позивачки, можливих свідків події, не зазначив в постанові норми матеріального права, які встановлюють правила поведінки суб`єкта правопорушення, а також те, що суду не було надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст. 268 КУпАП відповідач провів розгляд справи за відсутності позивачки, при цьому порушивши її процесуальні права, визначені нормами процесуального права.

Розгляд справи можливо б було провести за відсутності позивачки лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Докази про належне сповіщення позивачки про розгляд справи про адміністративне правопорушення суду відповідачем не надано.

Ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають суду підстави вважати, що відповідачем грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивачки, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача судових витрат суд зважує на наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 та 9 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачці було надано правничу допомогу адвокатом Мельник О.О., відповідно до розрахунку суми судових витрат позивача на правничу допомогу, вартість послуг на правову допомогу становить загалом за виконані адвокатом дії - 3000 грн., стосовно витрат на правничу допомогу, то вона підлягає повному стягненню з відповідача, а саме з адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, крім того з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 156, 218, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 77, 132, 134, 139, 229, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 268, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову № 1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 28.02.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі восьмиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн.

Рекомендувати адміністративній комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області повторно розглянути адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Стягнути з адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правничу допомогу у сумі 3000 /три тисячі/ грн.

Стягнути з адміністративної комісії при виконавчому комітеті Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536 /п`ятсот тридцять шість/ грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: