Справа № 500/1364/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1364/23

22 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Волинець Сергія Анастасовича, звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №57 від 07.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до її трудового стажу періоду роботи з 25.08.1998 по 10.10.2017 на посаді лаборанта серологічної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Чортківський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради у подвійному розмірі, навчання в Чортківському медичному училищі з 01.09.1991 по 01.03.1994, починаючи з 27.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 25.08.1998 по 28.07.2021 перебувала на посаді медичного працівника, що дає право для виходу на пенсію на пільгових умовах, а саме лаборанта серологічної лабораторії КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради. Крім того, здобула освіту за спеціальністю лікувальна справа.

27.10.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, оскільки в пільговій довідці №2 від 23.02.2023 щодо роботи на посаді лаборанта серологічної лабораторії з 25.08.1998 по 28.07.2021, в тексті документу відсутнє посилання на первинні документи (не вказано підставу видачі), тому даний період у двократному розмірі не зараховано. Крім того, відповідачем до страхового стажу позивачки не зараховано період навчання в Чорківському медичному училищі з 01.09.1991 по 01.03.1994, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 зазначене по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Позивачка вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 12.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачам відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

24.04.2023 до суду найшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що за результатом розгляду заяви позивачки від 27.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, прийняло рішення №57 від 07.03.2023 про відмову у призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з поданими документами, страховий стаж позивачки становить 25 років 09 місяців 19 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1994 в Чортківському медичному училищі згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , оскільки по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним позивачки ( ОСОБА_3 ).

Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років позивачки становить 02 роки 03 місяці 29 днів. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи позивачки у Чортківському шкірно-венерологічному диспансері згідно з довідкою №2 від 23.02.2023 на посаді лаборанта серологічної лабораторії з 25.08.1998 по 10.10.2017, оскільки в тексті документа відсутнє посилання на первинні документи (не вказано підставу видачі).

Відповідач вказує, що для зарахування періоду роботи з 25.08.1998 по 10.10.2017 у Чортківському шкірно-венерологічному диспансері у двократному розмірі необхідно провести зустрічну перевірку зазначеної вище довідки, визначивши, до якої лабораторії її віднести і долучити документи про підвищення кваліфікації за спеціальністю, а також долучити штатний розпис, що лаборант серологічної лабораторії відноситься до середнього медичного персоналу. До середнього медичного персоналу належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти.

02.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивачки, вказав, що наданими суду доказами підтверджується факт здобуття позивачем спеціальної медичної освіти та робота за фахом у медичних закладах, що стверджується дипломом серії НОМЕР_1 від 01.03.1994, записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.04.1994, уточнюючою довідкою про характер праці від 19.08.2022 №3 та від 23.02.2023 №2, штатним розписом за місцем праці у КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради.

Крім того, вказав, що КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради позивачці 19.08.2022 видано довідку про те, що в даному закладі проводилась атестація робочих місць з 2005 року і займана нею посада була про атестована (наказ №32 від 23.05.2005).

04.05.2023 до суду найшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що 27.02.2023 року позивачка звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 07.03.2023 №57 про відмову у призначенні пенсії

Відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії за вислугу років призначаються працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального захисту за умови наявності станом на 01.04.2015 спеціального стажу не менше 25 років, станом на 01.01.2016 не менше 25 років 6 місяців, станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до наданих позивачкою документів: загальний страховий стаж складає 25 років 09 місяців 19 днів, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років складає 02 роки 03 місяців 29 днів.

До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1994 в Чортківському медичному училищі, згідно диплому серії НОМЕР_1 , оскільки зазначене по-батькові позивача ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ). Для зарахування необхідно надати довідку про період та форму навчання із зазначенням результату рішення кваліфікаційної комісії видану на підставі первинних документів.

До стажу роботи за вислугу років не зараховано період роботи у Чортківському шкірно-венеричному диспансері згідно довідки №2 від 23.02.2023 на посаді лаборанта серологічної лабораторії з 25.08.1998 по10.10.2017 згідно довідки №2 від 23.02.2023, оскільки в тексті документу відсутнє посилання на первинні документи ( не вказано підставу видачі).

Даний період до стажу роботи за вислугу років у двократному розмірі не зараховано, оскільки необхідно провести зустрічну перевірку даної довідки визначивши до якої лабораторії її віднести, долучити документи про підвищення кваліфікації за спеціальністю, а також долучити штатний розпис, що лаборант серологічної лабораторії відноситься до середнього медичного персоналу.

З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення при відмові у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку відсутністю пільгового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.10.2022, 16.01.2023 та 27.02.2023 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Для прийняття рішення за результатами останньої поданої позивачкою заяви від 27.02.2023 за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2023 №57 позивачці відмовлено у призначенні пенсії.

Як вбачається із змісту рішення, загальний страховий стаж позивачки складає 25 років 09 місяців 19 днів, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років складає 02 роки 03 місяців 29 днів.

До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1994 в Чортківському медичному училищі, згідно диплому серії НОМЕР_1 , оскільки зазначене по-батькові позивача ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

До стажу роботи за вислугу років не зараховано період роботи у Чортківському шкірно-венеричному диспансері згідно довідки №2 від 23.02.2023 на посаді лаборанта серологічної лабораторії з 25.08.1998 по 10.10.2017 згідно довідки №2 від 23.02.2023, оскільки в тексті документу відсутнє посилання на первинні документи ( не вказано підставу видачі).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.03.2023 позивачку повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.03.2023 №57.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

За нормами частини першої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ (далі Закон №1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 105 8-ІV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІУ, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017.

Таким чином, пенсії за вислугу років згідно із нормами Закону № 1788-ХІІ призначаються за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного Законом №1788-ХІІ страхового і спеціального стажу.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-ХІІ, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статтею 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

За змістом статті 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, що діяла до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІП та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-УІІІ), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В подальшому, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ) підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами «д», «е», «ж» статті 55 Закону № 1788, а з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон №911-VIII) встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону №1788) за переліком, що затверджується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; Так, згідно з пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції Закону № 911- VIII), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які - народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років які народилися з 1 січня 1971 року. Проте 04.06.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення №2-р/2019. яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII.

Конституційний Суд України, ухвалюючи вищезазначене рішення №2-p/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист. Позиція Конституційного Суду України, викладена в цьому Рішенні, полягає в тому, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зi швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні Функції. Конституційний Суд України вважає, що для запровадження юридичного регулювання, за яким окремим працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення встановлено додатковий віковий критерій виходу на пенсію 50 та 55 років, законодавець не мав об`єктивних підстав Згідно статті 51 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно статті 51 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати . професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності і виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

З аналізу наведених правових норм Конституційний Суд України дійшов висновку, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням і працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Конституційний Суд України виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону 1788-ХІІ, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Крім того, на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом №213- VIII до оспорюваних положень Закону №1788-ХІІ щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону №1788-ХІІ, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону №1788-ХІІ поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону №1788-ХІІ.

Відтак Конституційний Суд України визнав зміни внесені до статті 55 Закону №1788-ХІІ Законом №213-VIII та Законом №911-УІІІ - неконституційними.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2019, тобто з 04.06.2019.

Отже, починаючи з 05.06.2019 положення пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII, яка передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що єдиною умовою для набуття позивачкою, як працівником охорони здоров`я, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність у неї станом на 11.10.2017 (дату набрання чинності Законом № 2148- VIII) не менше 25 років спеціального стажу роботи.

Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Так, до вказаного Переліку віднесено, зокрема: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку№909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Згідно з примітками 1-1, 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому порядку на приватній власності.

Спільним листом від 29.12.2005 Міністерства охорони здоров`я України №10 від 01.09.2006 року, Міністерства праці та соціальної політики України №625/01/15- 05/039-6 та Пенсійного фонду України №16918/02-20, надано роз`яснення щодо зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі часу роботи у протитуберкульозних, психоневрологічних кабінетах, психоневрологічних відділеннях, а також у кабінетах інфекційних захворювань.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року №133 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» сифіліс, гонорея, трихофісія, мікроспорія, фавус відносяться до небезпечних інфекційних хвороб; короста та демодекоз до групи аскарози, паразитарних хвороб.

За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, законодавець пов`язує необхідність підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. При цьому, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058-ІV, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.04.1994, позивачка у період з 25.08.1998 по 28.07.2021 працювала на посаді лаборанта серологічної лабораторії у КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради.

Згідно довідки Чортківського обласного комунального шкірно - венерологічного диспансеру від 19.08.2022 №4, позивачка з 25.08.1998 (наказ №46 від 25.08.1998) по 28.07.2021 (наказ №30 від 28.07.2021) працювала в у КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно - венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради на посаді лаборанта серологічної лабораторії.

Крім того, довідкою Чортківського обласного комунального шкірно - венерологічного диспансеру від 23.02.2023 №2 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно обслуговувала хворих на небезпечні інфекційні захворювання, які входять до переліку хвороб, вказаних у Законі України №133 від 19.07.1995 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитичних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб».

У матеріалах справи міститься довідка від 19.08.2022 КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно - венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради видана позивачці, як лаборанту серологічної лабораторії про те, що в даному закладі проводилась атестація робочих місць з 2005 року і займана нею посада була про атестована (наказ №32 від 23.05.2005).

Із штатного розпису у КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради на 2020 рік вбачається, що посада «лаборант серол. лаб.» /скор./ входить до підрозділу «Загально - лікарський», з штатною чисельністю 6,5 одиниць середнього медичного персоналу.

Згідно з найменування «Штати закладу на кінець звітного року (Форма 20), в переліку посад середнього медичного персоналу, в тому числі за спеціальностями зазначено: медичні сестри, лаборанти клінічних лабораторій, медичні статисти.

Відповідно до форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» підтверджена робота позивачки у КНП «Чортківський ОК ШВД» ТОР та сплата страхових внесків з 1989 по 2017 роки.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що протягом періоду з 25.08.1998 по 28.07.2021 позивачка працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я на посаді лаборант серологічної лабораторії яка відноситься до середнього медичного персоналу.

У межах спірних правовідносинах питання полягає у правомірності не зарахування відповідачем періодів трудової діяльності з 25.08.1998 по 10.10.2017 саме у подвійному розмірі.

Як судом зазначалось вище, єдиною умовою для набуття працівником охорони здоров`я, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність станом на 11.10.2017 (дату набрання чинності Законом № 2148- VIII) не менше 25 років спеціального стажу роботи.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Відповідно до матеріалів справи, позивачка перебувала на посаді медичного працівника, а саме лаборанта серологічної лабораторії КНП «Чортківський обласний комунальний шкірно - венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради, а сам заклад відноситься до закладів, час роботи в яких зараховується до стажу у подвійному розмірі.

Таким чином, до трудового стажу позивачки період роботи з 25.08.1998 по 10.10.2017 на посаді лаборанта серологічної лабораторії підлягає для зарахування у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме 38 років 03 місяці 01 день (19 років 01 місяць 16 днів х 2).

Щодо незарахування до спеціального стажу період навчання позивачки у Чортківському медичному училищі з 01.09.1991 по 01.03.1994, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з пунктом д) частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 , виданого 01.03.1994, ОСОБА_4 , у період з 01.09.1991 по 01.03.1994 проходила навчання у Чортківському медичному училищі та здобула кваліфікацію «фельдшер». Разом з тим, у дипломі має місце написання по батькові позивачки « ОСОБА_2 ».

Суд вказує, що така допущена описка в написані по батькові позивачки, через спорідненість імен « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 », не може бути виправданою, оскільки допущена не з вини позивачки. На переконання суду, самі лише описки у написанні по батькові в документах, що підтверджують стаж позивачки, не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу, коли судом встановлено, що вони стосуються саме позивачки.

Запис про навчання також міститься у трудовій книжці позивачки.

Згідно норми статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає праве на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до запису № 2 у трудовій книжці, позивачку 26.04.1994 (протягом трьох місяців) прийнято на посаду лаборанта стаціонару на час відпустки жінки по догляду за дитиною до 3-х років Чортківської центральної лікарні.

Отже, встановлені обставини вказують на дотримання позивачкою умов для зарахування періоду її навчання до спеціального стажу, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, період навчання позивачки з 01.09.1991 по 01.03.1994 у Чортківському медичному училищі підтверджений належними документами, а тому має бути зарахований до спеціального стажу роботи позивачки, проте, безпідставно не був зарахований відповідачем, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №57 від 07.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах

Для захисту прав позивачки необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до її трудового стажу період роботи з 25.08.1998 по 10.10.2017 на посаді лаборанта серологічної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Чортківський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради у подвійному розмірі та період навчання в Чортківському медичному училищі з 01.09.1991 по 01.03.1994, та призначити з 27.10.2022 пенсію за вислугу років.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з огляду на задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 31.03.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №57 від 07.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи з 25.08.1998 по 10.10.2017 на посаді лаборанта серологічної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Чортківський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Тернопільської обласної ради у подвійному розмірі та період навчання в Чортківському медичному училищі з 01.09.1991 по 01.03.1994.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 27.10.2022 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 );

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів,79016, );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.