Справа № 160/10752/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 травня 2023 р. Справа № 160/10752/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у шевченківському та центральному районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття (не скасування) арешту, накладеного на нерухоме майно громадянки України ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №4162690 протиправною;

- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у шевченківському та центральному районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, накладеного постановою Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 20.01.2014 ВП №4162690, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, накладеного на належне ОСОБА_1 невизначене майно, все нерухоме майно, яке зареєстроване в спеціальному розділі (номер запису про обтяження 459832);

- визнати бездіяльність Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у шевченківському та центральному районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття (не скасування) арешту, накладеного на нерухоме майно громадянки України ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №43918154 протиправною;

- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у шевченківському та центральному районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, накладеного постановою Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 04.07.2014 BП №43918154, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, накладеного на належне ОСОБА_1 невизначене майно, все рухоме майно, яке зареєстроване в спеціальному розділі (номер запису про обтяження 1048677).

Відповідно до пунктів 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини першої статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З позовної заяви вбачається, що 23.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Любимової І.Ю. для вчинення нотаріальних дій з продажу, належної йому частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, приватний нотаріус під час перевірки обмежень щодо продажу частки квартири позивача, отримавши інформаційну довідку з ДРРПНМ, РПВНМ, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 174767933 (копію надаємо у додатку), встановила наявність обмежень, а саме: в спеціальному розділі наявні записи щодо арешту нерухомого майна, які були накладені державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ Савостіною О.В. в рамках ВП №43918154 та BП №41626090. Інформації щодо таких обмежень КП «ДМБТІ» у своїй довідці щодо власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 не зазначило, оскільки, такі обмеження з`явилась у 2014 році.

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною справо щодо зняття арешту з нерухомого майна, однак, ухвалою від 30.08.2021 провадження у справі було закрито та роз`яснено позивачу щодо необхідності звернення з позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

В ухвалі від 30.08.2021 було зазначено, що з огляду на те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, його право власності на нерухомість на яку накладено арешт ніким не оспорюється, вірним способом захисту його прав с оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідний висновок у справі з аналогічними обставинами міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 прийнятій у справі №712/12136/18.

Судом встановлено, що в ухвалі від 30.08.2021 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вказано, що з огляду на те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, його право власності на нерухомість на яку накладено арешт ніким не оспорюється, вірним способом захисту його прав є оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідний висновок у справі з аналогічними обставинами міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 прийнятій у справі №712/12136/18.

Таким чином, закриваючи провадження у справі №932/15359/19, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська дійшов висновку, що даний спір має розглядатись не в порядку КАС України Дніпропетровським окружним адміністративним судом, а в порядку ЦПК України, проте не в порядку позовного провадження, а в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України

Таким чином, спір, який виник між позивачем та органом державної виконавчої служби, з приводу зняття арешту з майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відкритті провадженні за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправно та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що для захисту порушеного права позивач має право звернутись до місцевого районного суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар