Справа № 440/9676/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 р. Справа № 440/9676/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 14.12.22 по справі № 440/9676/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Україні у місті Києві від 24.10.2022 №69 щодо відмови ОСОБА_1 у допризначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про допризначення пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 03.08.1984 року по 10.04.1991 року - період роботи у Козельській ПМК - 630 тресту Калугасільбуд російської федерації, згідно трудової книжки НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві допризначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з дня звернення із заявою про допризначення пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 24 жовтня 2022 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 серпня 1984 року по 10 квітня 1991 року у Козельській ПМК - 630 тресту Калугасільбуд російської федерації, здійснити перерахунок пенсії за віком із врахуванням вказаного страхового стажу з часу звернення із заявою 20 жовтня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджених асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно із записами в трудовій книжці, а саме з 03.08.1984 по 10.04.1991 запис про звільнення завірений печаткою підприємства, яка не відповідає організації, на яку була прийнята ОСОБА_1 , що є порушенням Порядку заповнення трудових книжок, викладений в Інструкціях ведення трудових книжок працівників, затверджених постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 та спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58. Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову в допризначенні пенсії ОСОБА_1 згідно заяви № 476 від 20.10.2022. Також посилається на частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відповідно до якої будь-які органи, їх посадові та службові, особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.10.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням страхового стажу роботи у Козельській ПМК - 630 тресту Калугасільбуд російської федерації з 03.08.1984 року по 10.04.1991 року.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2022.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 24.10.2022 відмовлено в проведенні зарахуванні цього періоду до страхового стажу, посилаючись на те, що запис у трудовій книжці НОМЕР_1 про звільнення завірений печаткою підприємства, яка не відповідає організації на яку була прийнята ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виснував, що та обставина, що роботодавець своєчасно не вніс відповідний запис про зміну назви не може бути підставою для відмови у зарахуванні до загального трудового стажу періодів роботи з 03.08.1984 по 10.04.1991. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що позивач не працювала або її період роботи не відповідає дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому вважав за можливе вважати їх належною інформацією, яка утримує у собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Приписами п. 3 Порядку № 637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.15 Інструкції №58 якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці позивача міститься запис, відповідно до якого ОСОБА_1 : 03.08.1984 року була прийнята на роботу у Козельській ПМК - 630 тресту Калугасільбуд російської федерації на посаду будмайстра; 01.06.1987 року переведена на посаду інженера по техніці безпеки; 01.04.1988 року переведена на посаду будмайстра; 02.01.1989 року переведена інженером ПТО; 29.05.1989 року переведена на посаду будмайстра; 10.04.1991 року звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання. При цьому запис про звільнення завірений печаткою МПМК Трест "Агропромспецбуд".

В трудовій книжці позивача запис про зміну назви підприємства, на якому працювала позивач відсутній.

Як правильно виснував суд першої інстанції та обставина, що роботодавець своєчасно не вніс відповідний запис про зміну назви не може бути підставою для відмови у зарахуванні до загального трудового стажу періодів роботи з 03.08.1984 по 10.04.1991.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, що в силу приписів статті 242 КАС України враховується як обов`язкова для правозастосування.

Від так колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.10.2022 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", а також з тим, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Козельській ПМК - 630 тресту Калугасільбуд російської федерації з 03.08.1984 року по 10.04.1991 року та здійснити у зв`язку з цим перерахунок пенсії.

Посилання відповідача на необхідність надання уточнюючих довідок про трудовий стаж, як підставу для зарахування трудового стажу за наявності виправлень в трудовій книжці, а також на частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відповідно до якої будь-які органи, їх посадові та службові, особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, колегія суддів відхиляє.

В даному випадку приписи частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не є застосованими до спірних правовідносин, оскільки мове йде про необхідність отримання уточнюючої довідки (архівної довідки), яка має бути видана країною, яка здійснює військову агресію проти України, а не квазіорганами, що створені на тимчасово окупованій території України.

Так, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР.

Документи, підтверджуючі стаж роботи в росії та інші документи по 31 грудня 1991 року, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом російської федерації.

Колегія суддів ураховує, що вимога надання уточнюючої довідки про набутий в країні - агресорі трудовий стаж є непомірним тягарем для позивачки та враховуючи викладену вище позицію Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, не може мати негативні наслідки для ОСОБА_1 та нівелювати її право на перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду стажу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 по справі № 440/9676/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов