Справа № 640/13963/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві №0-2655 від 14 лютого 2019 року про нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 1466 грн. 95 коп;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві №0-2655 від 14 лютого 2019 року про нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 1012 грн. 57 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення, в яких податкову адресу позивача вказано за АДРЕСА_1 (у Святошинському районі міста Києва), в той час, як вказана адреса не є податковою адресою позивача. Зазначає, що до податкових повідомлень-рішень не було долучено жодних розрахунків податкових зобов`язань, що унеможливлює визначення за які саме об`єкти нерухомого майна позивачем мають бути сплачені нараховані грошові зобов`язання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що відповідно до даних наявних в інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС, податковою адресою позивача є: АДРЕСА_2 . Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 статті 266 Податкового кодексу України контролюючим органом сформовано податкові повідомлення-рішення від 14.02.2019 та направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача: АДРЕСА_2 . Позивачем було отримано дані податкові повідомлення-рішення особисто.

Апелянт в обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.09.2018 у справі №826/11623/16, де суд зазначив, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Вважає, що податкові повідомлення рішення від 14.02.2019 №0-2655 та №0-2658 відповідають вимогам законодавства України.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 26 квітня 2023 року.

Від позивача 30.12.2022 року до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що не оскаржує податкові повідомлення-рішення з причини того, що вони були надіслані не на податкову адресу, а якраз тому, що вони були направлені на його податкову адресу, але стосувалися нарахування податкових зобов`язань ОСОБА_1 , який має іншу податкову адресу та за невстановлені об`єкти оподаткування.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата формування 27.01.2015 року) ОСОБА_1 з 16.01.2015 року є власником об`єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 74, 9 кв. м., набутого на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2560, виданого 07.08.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 17.07.2018), ОСОБА_1 з 16.05.2016 року є власником об`єкта нерухомого майна за місцем знаходженням: АДРЕСА_3 (загальна площа 51,7, житлова площа (кв.м.)26,5), набутого на підставі договору дарування серії та номеру 643, виданого 16.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М.

Про факт наявності у власності даних об`єктів нерухомого майна позивач повідомив ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (за місцем своєї податкової адреси) та ГУ ДФС у м. Києві - орган, який здійснює нарахування податкових зобов`язань.

ГУ ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 14.02.2019 року №0-2655 на суму 1466, 95 грн. за податковим зобов`язанням податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2018 року;

- від 14.02.2019 року №0-2655 на суму 1012,57 грн. за податковим зобов`язанням податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2018 року.

Зокрема, у податкових повідомленнях-рішеннях вказано податковою адресою позивача « АДРЕСА_4 ».

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку в ДФС України, однак за результатом розгляду його скарги прийнято рішення від 15.07.2019 року №32696/6/99-99-11-05-01-05, яким залишено без змін податкові повідомлення - рішення від 14.02.2019 року №0-2655 та №0-2655.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана у податкових повідомленнях-рішеннях податкова адреса є персональними даними про фізичну особу - платника податків, з огляду на що, суд ставить під сумнів ідентифікацію ОСОБА_1 за вказаною податковою адресою у податкових повідомлення-рішеннях, оскільки належних та допустимих доказів реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 станом на день винесення податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1., 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пунктів б та г підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Підпунктом 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з абзацами 6, 7 пункту 58.1 статті 58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 (в редакції на момент виникнення правовідносин).

Згідно з додатком 1 Порядку, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» має містити відомості про податкову адресу платника податків.

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Як вбачається із оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14.02.2019 року, податковою адресою позивача зазначено « АДРЕСА_4 ».

Позивач зазначає, що контролюючим органом в порушення порядку складання податкових повідомлень-рішень зазначена інша податкова адреса.

На підтвердження цього, позивачем до суду першої інстанції надано інформаційну довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.08.2018 року КВ-2018№29972, згідно зі змісту якої вбачається, що відповідно до даних реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_6 на праві власності ОСОБА_1 не зареєстрована. Квартира зареєстрована за іншими фізичними особами.

Більше того, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до даних наявних в інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС, податковою адресою позивача є : АДРЕСА_2 .

Щодо доводів апелянта з посиланням на правову позицію, яка викладена в постановах Верховного Суду, а саме: якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів, технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Отже, на думку апелянта, зазначення ним іншої податкової адреси позивача в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях є технічною помилкою.

Колегія суддів зазначає, що вказані правові позиції не можуть застосовуватись у даних правовідносинах, оскільки у них зазначається, що технічні помилки та дефекти форми рішення контролюючого органу не є суттєвими, якщо зі змісту рішення чітко встановлюються причини та суть нарахування податкових зобов`язань.

У зазначених правовідносинах відсутні будь-які докази, згідно яких можливо визначити чи на законних підставах та чи на належні об`єкти нерухомого майна нараховані податкові зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказана у податкових повідомленнях-рішеннях податкова адреса є персональними даними про фізичну особу - платника податків, з огляду на що, суд ставить під сумнів ідентифікацію ОСОБА_1 за вказаною податковою адресою у податкових повідомлення-рішеннях, оскільки належних та допустимих доказів реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 станом на день винесення податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не надано.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідно до Порядку №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Так, в матеріалах справи відсутні розрахунки грошових зобов`язань за двома об`єктами нерухомості, які перебувають у позивача на праві власності.

Однак, суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що станом на 1 січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3723,00 грн*1%=37,23 грн за 1 кв.м. бази оподаткування за житлову нерухомість.

Враховуючи зазначене, контролюючий орган не підтвердив грошове зобов`язання за 2018 рік належними та допустимими доказами у сумах, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі апелянт обґрунтовує свою позицію тим, що контролюючим органом належним чином надіслано (вручено) податкові повідомлення-рішення на податкову адресу ОСОБА_1 , однак в даному випадку позивач оскаржував зазначені податкові повідомлення-рішення з причини того, що вони були йому надіслані на податку адресу, але стосувалися нарахування податкових зобов`язань позивачу, який має іншу податкову адресу. Враховуючи зазначене, такі доводи не приймаються судом апеляційної інстанції та їм не надається оцінка.

Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з приписами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315,316,321,322,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко