Справа № 169/159/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 169/159/21 пров. № А/857/4871/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Волинській області,

на рішення Турійського районного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року (суддя Хвіц Г.Й., час ухвалення 11:21 год., місце ухвалення м.Турійськ, дата складання повного тексту 11.11.2022),

в адміністративній справі №169/159/21 за позовом голови Луківської селищної ради Ковельського (Турійського) району Волинської області ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Волинській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщар Василь Семенович,

про скасування постанови,

встановив:

У лютому 2021 року позивач голова Луківської селищної ради Ковельського (Турійського) району Волинської області Климук А.Я. звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Державної екологічної інспекції у Волинській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 756 грн, від січня 2021 року №001651 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища», як незаконну.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив залишивши без змін оскаржену постанову, а позовну заяву залишити без задоволення.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 03.11.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Постанову про накладення адміністративного стягнення №001651, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщарем Василем Семеновичем у січні 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 765 гривень, - скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 454 гривні судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, судом не в повній мірі з`ясовано обставини справи, а тому дане рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на самовільно зайнятій земельній ділянці в прибережній захисній смузі озера Соминське (с. Сомин, Турійського району - Луківська ОТГ), за допомогою землерийної техніки, збудовано водойму. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки становить 2,2677 га, що є порушенням ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 116, 125, 126, 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 89, 96 Водного кодексу України. Вважає скаржник, що позивач як особа, яка за посадою очолює виконавчий комітет вказаного органу, є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, за вчинення якого винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення. На переконання відповідача, позивач свідомо не виконав вимоги припису, а наміри в подальшому вирішити питання щодо доцільності демонтажу споруди свідчать, що позивач має на меті на власний розсуд вирішувати чи буде він виконувати припис Інспекції. Інспекція вважає, що факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 доведено наявними у справі матеріалами, судом першої інстанції у даній справі не надано належну правову оцінку наявним матеріалам.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 03.11.2022 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

В період з 26 до 30 листопада 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщарем В.С. проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Луківської ОТГ Турійського району Волинської області, за результатами якої встановлено ряд порушень та винесено припис від 30 листопада 2020 року №000353 (а.с. 46-51).

У січні 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщарем В.С. складено протокол про адміністративне правопорушення №001950, у якому зазначено, що ОСОБА_1 , який працює на посаді Луківського селищного голови, не виконав пункт 5 припису державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області від 30 листопада 2020 року №000353 з терміном виконання до 20 грудня 2020 року, яким зобов`язано його демонтувати гідротехнічну споруду типу «Монах» з водовипуском, яка самовільно збудована з південного боку збудованої водойми (а.с. 42).

На підставі вказаного протоколу у січні 2021 року державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщар В.С. виніс оскаржувану постанову №001651 про вчинення ОСОБА_1 , який працює на посаді Луківського селищного голови, адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-5 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 765 гривень (а.с. 41).

Не погодившись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 188-5 КУпАП встановлена відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від дев`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за вказаною статтею наступає в разі невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів.

Суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно з частинами 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Матеріалами справи підтверджується, що після винесення 30 листопада 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщарем В.С. припису №000353 позивач ОСОБА_1 , як селищний голова Луківської селищної ради Турійського району Волинської області, 16 грудня 2020 року звернувся до відповідача з листом про продовження терміну виконання припису, де повідомив про неможливість виконання припису у визначений у ньому термін з об`єктивних причин, зокрема, вказав, що на виконання припису державного інспектора Луківською селищною радою у ПАТ «Інститут «Волиньводпроект» було замовлено робочий проект реконструкції існуючої гідротехнічної споруди типу «Монах», розроблення якого займає більше часу, ніж вказано у приписі (а.с. 52).

Листом від 04 січня 2021 року відповідач повідомив позивача про продовження терміну виконання пунктів 1, 2, 3, 4 припису до 01 червня 2021 року (а.с. 53).

Одночасно з тим відповідно до Акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 25 січня 2021 року встановлено, що пункт 5 припису державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області від 30 листопада 2020 року №000353 з терміном виконання до 20 грудня 2020 року, яким зобов`язано позивача демонтувати гідротехнічну споруду типу «Монах» з водовипуском, яка самовільно збудована з південного боку збудованої водойми, не виконано, в результаті чого винесено припис від 25 січня 2021 року №000143, яким, зокрема, зобов`язано позивача демонтувати гідротехнічну споруду типу «Монах» з водовипуском, яка самовільно збудована з південного боку збудованої водойми, в строк до 22 лютого 2021 року (а.с. 63, 64-65).

Між тим, як правильно встановив суд першої інстанції, у січні 2021 року складено оскаржувану постанову.

Варто зауважити, що позивач не заперечує факту невиконання припису державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області від 30 листопада 2020 року №000353, проте таке невиконання пов`язане із замовленням у ПАТ «Інститут Волиньводпроект» робочого проекту, який передбачає виконання робіт по реконструкції існуючої гідротехнічної споруди «Монах». Виготовлення вказаного проекту потребує більше часу, ніж вказано у приписі.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що позивач звертався до відповідача з метою вирішення питання про продовження терміну виконання припису для виготовлення робочого проекту, який передбачає виконання робіт по реконструкції існуючої гідротехнічної споруди «Монах». Тому обставини невиконання припису державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища пов`язані з обставинами, які не залежали від позивача.

За вказаного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач обмежився лише констатуванням факту невиконання позивачем вимог пункту 5 припису від 30 листопада 2020 року, не надавши при цьому оцінки причинам його невиконання, без встановлення вини позивача у його невиконанні, внаслідок чого передчасно виніс оскаржувану постанову.

Правильно звернув увагу суд першої інстанції і на те, що ні протокол про адміністративне правопорушення №001950, ні оскаржувана постанова №001651 не містить числа їх складання, що є порушенням вимог ст.283 КУпАП та пункту 2.4 Інструкції з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони природнього середовища України від 05.07.2004 №264.

Отже, оцінивши докази, які є у справі, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в порушення ч.3 ст.2 КАС України прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що на підставі наявного обсягу у справі доказів про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, розгляд справи був необ`єктивним. Законним і ефективним способом захисту прав позивача у розглядуваних правовідносинах буде скасування спірної постанови державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Горщара В.С. та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року в адміністративній справі №169/159/21 за позовом голови Луківської селищної ради Ковельського (Турійського) району Волинської області ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Волинській області про скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 18.05.2023 року

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду