Справа № 460/1491/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/1491/23 пров. № А/857/5179/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року, головуючий суддя Борискін С.А., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо вiдмови у проведенні виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій при призначені пенсiї за вiком; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмiрi десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на день призначення пенсії він мав більше 35 років стажу у системі охорони здоров`я, з урахуванням, в тому числі, роботи на умовах сумісництва, а тому згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки відповідач у виплаті вказаної допомоги йому безпідставно відмовив, просив покласти на нього такий обов`язок в судовому порядку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо вiдмови ОСОБА_1 у проведенні виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій при призначені пенсiї за вiком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмiрi десяти місячних пенсій, вiдповiдно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно із записами трудової книжки, спеціальний стаж позивача, як працівника охорони здоров`я, відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становить 33 роки 7 місяців 16 днів. Оскільки страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, враховується за основним місцем роботи, то підстав для зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду роботи за сумісництвом немає.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 15.04.2022 року отримує пенсію за віком.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював: - з 01.08.1982 року по 22.07.1985 року на посаді медичної сестри в неврологічному відділенні Ужгородської обласної клінічної лікарні; - з 01.08.1985 року по 01.08.1986 року інтерном по хірургії в Рівненській міській лікарні; - з 01.08.1986 року по 26.03.1996 року лікарем-хірургом в Рівненській міській лікарні; - з 27.03.1996 року по 10.09.1996 року головним спеціалістом з питань охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету; - з 10.09.1996 року по 04.01.1999 року завідувачем міського відділу охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету; - з 04.01.1999 року по 03.06.2002 року начальником відділу охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету; - з 03.06.2002 року по 15.04.2022 року (день призначення пенсії) заступником головного лікаря по поліклінічному обслуговуванню (в подальшому назва посади змінена на "заступник головного лікаря з поліклінічного розділу роботи". Наразі запису про припинення роботи в трудовій книжці немає (а.с.9-12).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства "Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака" Закарпатської обласної ради №956/01-12 від 12.10.2022 року підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Ужгородській обласній клінічній лікарні на посаді сестри медичної у неврологічному відділенні з 01.08.1982 року (наказ №184 від 05.08.1982 року) по 22.07.1985 року (наказ №110 від 17.07.1985 року); звільнений з роботи у зв`язку з переведенням по направленню після закінчення навчання; Організаційно-правова форма за КОПФІ - комунальне некомерційне підприємство; за період роботи у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми не перебував. (а.с.15).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня "Рівненської міської ради №334/2-26 від 17.10.2022 року підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Рівненській міській лікарні на посаді лікаря-інтерна за спеціальністю "Хірургія" з 01.08.1985 року (наказ №1094 від 01.08.1985 року); з 01.08.1986 року прийнятий на посаду лікаря-хірурга (наказ №1146-к від 01.08.1986 року); з 26.03.1996 року звільнений по переводу у міський департамент соціального обслуговування населення по ст.36 п.5 КЗпП України (наказ №280-к від 25.03.1996 року). За період роботи у відпустці по догляду за дитиною і без збереження заробітної плати не перебував. З 03.06.2002 зарахований на посаду заступника головного лікаря по поліклінічному обслуговуванню порядком переведення із міського відділу охорони здоров`я (наказ №389-к від 03.06.2003 року) по даний час (а.с.13).

Крім того, довідкою Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської Ради №2-26/343 від 25.10.2022 року підтверджено, що ОСОБА_1 працював у КНП "Центральна міська лікарня" РМР на посаді лікаря-хірурга ургентного хірургічного відділення (ургентного) за сумісництвом у період з 01.01.1997 року по 31.12.2002 року; - з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №9 від 02.01.1997 року); - з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №2 від 02.01.1998 року); - з 01.02.1999 року по 31.12.1999 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №106 від 29.01.1999); - з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №2 від 03.01.2000 року); - з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №3 від 02.01.2001 року); - з 01.02.2002 року по 31.12.2002 року - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №80 від 01.02.2002 року) (а.с.14).

Наведена у вказаній довідці інформація підтверджена даними особових рахунків за 1997-2002 роки (а.с. 16-21).

Підсумувавши стаж роботи в Ужгородської обласної клінічної лікарні та в Рівненській міській лікарні (33 роки 5 місяців 27 днів) та стаж роботи в Рівненській міській лікарні за сумісництвом (5 років 10 місяців) (під час перебування на державної служби і служби в органах місцевого самоврядування), ОСОБА_1 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з проханням нарахувати і виплатити йому, як особі, яка має страховий стаж у системі охорони здоров`я понад 35 років, грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №24209-23984/Б-02/8-1700/22 від 29.11.2022 року відповідач повідомив позивача про те, що його страховий стаж для визначення права на виплату грошової допомоги складає 33 роки 7 місяців 16 днів, а періоди роботи за сумісництвом не можуть бути зараховані до страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а також право на отримання грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року (а.с.22).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до пункту "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Як передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України №1911 від 23.11.2011 року (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року.

Згідно із пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

В постанові Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" №909 від 04.11.1993 передбачено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, період роботи позивача лікарем-хірургом за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а зазначив, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а відтак право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі №456/1310/17 дійшов висновку, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Такий висновок викладений також Верховним Судом при застосуванні норми пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у постановах від 30.01.2019 року у справі № 442/456/17 та від 05.03.2019 року у справі №686/9307/17.

Право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

Таким чином вірним є висновок суду попередньої інстанції про необхідність зарахування періоду роботи позивача за сумісництвом до спеціального стажу, який дає право на призначенні пенсії за вислугу років як медичному працівнику, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі №460/1491/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький