Справа № 300/3246/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3246/22 пров. № А/857/3410/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Онишкевича Т.В.,Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Шумеєм М.В. в порядку письмового провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція України, відповідач) (за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області), в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 26.10.2021 по 13.08.2022 в сумі 19124,65 грн, заборгованість з компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 33107,42 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 позовні вимоги були задоволені. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Держекоінспекції України заборгованість по заробітній платі за період з 26.10.2021 по 13.08.2022 в сумі 19124,65 грн та заборгованість з компенсації за невикористану відпустку при звільнені в сумі 33107,42 грн.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено повністю. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Держекоінспекції України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Держекоінспекція України подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, позов та відповідь на відзив подані від імені позивача та завантажені в електронний кабінет також за його електронним підписом. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення скерована 16.01.2023, тобто з пропуском строку для подання такої заяви, який припадав на 02.01.2023.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою заяву залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив того, що довідкою від 12.01.2023 адвоката Феденчука І.М. підтверджується, що ним надавалася правова допомога ОСОБА_1 по справі №300/3246/22 та ним отримано адвокатський гонорар в сумі 3500,00 грн, який складається з написання позовної заяви, що становить 2500,00 грн та відповіді на відзив в сумі 1000,00 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України, якою передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує : 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме : 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч.3 ст.143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (ч.6 ст.143); 3) якщо це питання не було вирішено (п.3 ч.1 ст.252).

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст.252 цього Кодексу, відповідно до якої, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо :

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу приведеної вище норми, можна дійти висновку, що законодавством передбачено виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, відповідно до частини другої якої, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, частиною четвертою статті 134 КАС України обумовлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі 755/9215/15-ц, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.07.2021 по справі №320/5975/20, від 17.03.2020 по справі №520/8309/18.

Згідно ч.3 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приведені вище норми КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у додатковій постанові від 12.11.2020 по справі №640/13697/19.

З матеріалів справи видно, що позивач у позовній заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду ухвалено 27.12.2022.

Разом з тим, суду не надавалося пояснень щодо неможливості вчасно подати документи на підтвердження понесених судових витрат.

Більше того, позивач у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вказує, що рішення суду надійшло на його електронну пошту 04.01.2023.

Натомість заяву подано 16.01.2021, тобто з порушенням вимог ч.7 ст.139, ч.3 ст.143 КАС України щодо процесуальних строків подання такої заяви.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та наявність правових підстав для повернення зазначеної заяви без розгляду відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, оскільки позивачем не було подано до суду протягом встановленого законом строку доказів понесених витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані вище обставини, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, неповно з`ясував обставини справи та порушив норми процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України задовольнити.

Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року по справі №300/3246/22 скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук