Справа № 160/9056/22
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/9056/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2022р. ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко В.С., звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) / а.с. 1-6/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2022р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/9056/22 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 36/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що у червні 2022р. звернувшись до нотаріуса для вчинення нотаріальних дій, вона дізналась про те, що вона перебуває в реєстрі боржників, звернувшись до ГУ ДПС дізналась про те, що ГУ ДПС Дніпропетровській області сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 21030,90грн, від 17.02.2020р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 29293,44грн та від 05.02.2021р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 37788,74грн. Вона вважає ці вимоги незаконними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на те, що вона з 12.09.2000р. зареєстрована як фізична особа-підприємець, однак ніколи не здійснювала підприємницьку діяльність, а тому просить суд:

- визнати протиправною і скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 21030,90грн.;

- визнати протиправною і скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 29293,44грн.;

- визнати протиправною і скасувати вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2021р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 37788,74грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення / а.с. 72-76/.

Позивач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко В.С., не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 21.12.2022р. /а.с.81-90/, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 124/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко В.С., на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/9056/22 /а.с. 125/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 03.01.2023р. /а.с. 127/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023р. у справі №160/9056/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко В.С., на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22 /а.с. 128/ і розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 21.02.2023р. /а.с. 129/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 131, 132, 133/.

У зв`язку з тим, що судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/9056/22, перебувають у відпустці здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №160/9056/22 відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №160/9056/22 від 16.05.2023р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В. /а.с. 135/.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстровано суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою 12.06.2000р., про що 06.09.2000р. було зроблено запис у журнал обліку реєстраційних справ за №04052459Ф0030554, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, копія якого надана до матеріалів справи /а.с. 30/, як фізична-особа підприємець перебувала на обліку у відповідача, перебувала на загальній системі оподаткування та припинила підприємницьку діяльність 27.07.2021р.

Листом №33270/6/04-36-24-03-10 від 20.06.2022р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області на адвокатський запит повідомлено представника позивача, та підставами для прийняття відповідачем вищезазначених рішень є інформація, наявна в базі даних інформаційної системи податкового органу по інтегрованій картці платника податків, в якій обліковуються наступні нарахування єдиного внеску складають:

- за 2017 рік 8 448,00 грн, строк сплати 09.02.2018р.;

- за 2018 рік: 1 квартал 2457,18 грн; 2 квартал 2457,18 грн; 3 квартал 2457,18 грн;

4 квартал 2457,18 грн;

- за 2019 рік: 1 квартал 2754,18 грн; 2 квартал 2754,18 грн; 3 квартал 2754,18 грн;

4 квартал 2754,18 грн;

- за 2020 рік: 1 квартал 2078,12 грн; 2 квартал 1039,06 грн; 3 квартал 3178,12 грн;

4 квартал 2200,00 грн.

На підставі цього ГУ ДПС у Дніпропетровській області були сформовані вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 21030,90грн. /а.с. 17/, від 17.02.2020р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 29293,44грн. /а.с. 20/, від 05.02.2021р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 37788,74грн. /а.с. 23/, і саме ці вимоги є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, з приводу наявності підстав для нарахування податковим органом позивачу недоїмки (боргу) по сплаті ЄСВ, врегульовано Законом України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ( далі Закон), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Аналіз положень вищезазначеного Закону дає можливість зробити висновок про те, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4 ч.1 ст.4 Закону), які зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону), при цьому, відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною 12 ст.9 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015р. (у редакції наказу Міністерства фінансів України №469 від 04.05.2018р.) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015р. за № 508/26953 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція).

Так п.п.1 пункту 1 розділу VI Інструкції передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення, та у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою (п.2 розділу VI Інструкції).

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (пункт 13 розділу VII Інструкції , ч. 16 статті 25 Закону).

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, єдиний соціальний внесок повинні сплачувати, зокрема фізичні особи-підприємці.

Щодо доводів позивача про те, що вона не проходила реєстрацію у порядку, визначеному Законом №755-IV, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV, який набув чинності з 1 липня 2004 року, (в редакції, чинній станом на 31 березня 2005 року (далі - Закон №755-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Згідно до ч.1 ст.4 Закону №755 державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону №755 для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем (далі - заявник), повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця;

- копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів;

- документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України №755-IV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою-підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст.46 Закону України №755-IV встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 12.09.2000р. була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа та 21.07.2021р. діяльність як фізична особа-підприємець припинила.

Доказів проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, до суду не надано.

Але, у період з 2017р. по 2020р., який є спірним періодом у цій справі, позивач, як зазначено у Формі ОК-5 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Індивідуальні відомості про застраховану особу» /а.с. 47-48/, отримувала дохід у 2017р., 2018р., 2019р. та 2020р.

Позивачем разом з апеляційною скаргою було подано суду апеляційної інстанції податкові декларації про майновий стан і доходи фізичної особи платника податку ОСОБА_1 за 2017р., 2018р., 2019р., 2020р. з нульовими показниками, на обґрунтування відсутності доходу, але Форма ОК-5 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Індивідуальні відомості про застраховану особу» ОСОБА_1 , яка формується засобами автоматичних систем ПФУ, свідчить про отримання нею доходу у 2017р., 2018р., 2019р., 2020р., а тому обґрунтування про відсутність у ці роки доходу, колегія суддів вважає безпідставним.

Оскільки позивач отримував дохід, то позивач повинен приймати участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплачувати внески.

В п.86 постанови від 01.07.2020р. у справі №260/81/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «відсутність офіційного підтвердження статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, з відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.», але фактичні докази у цій справі свідчать, про те, що позивач, який не пройшов відповідні реєстраційні процедури, у 2017р., 2018р., 2019р., 2020р. отримував дохід, а тому колегія суддів вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття вимог про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 21030,90грн, від 17.02.2020р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 29293,44грн та від 05.02.2021р. №Ф-1877-52/04-63 у розмірі 37788,74грн, діяв у межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, та як наслідок про недоведеність та необґрунтованість заявлених позивачем у справі позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про залишення без задоволення позовної заяви, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 30.11.2022р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи, та незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №160/9056/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 19.05.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов