Справа № 380/7539/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7539/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3) в якому просить суд;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області, які полягають у відмові зарахування позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у ГУ НП у Львівській області вислугу років у органах податкової міліції ДПС України, оформленій листом від 06.03.2023 №Рп-211/13/01-2023;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати позивачу стаж служби в податковій міліції за період з 07.12.2011 по 21.10.2013 до стажу служби в поліції, час навчання у ВНЗ в кількості 02 роки 01 місяць 28 днів (згідно відомостей Послужного списку) та з врахуванням цієї вислуги років провести перерахунок і виплатити мені грошове забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції з 07.11.2015 по час виконання рішення суду та виплатити мені компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за вислугу років з 2016 року в кількості 12 днів;

- судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого - суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви, шляхом сплати судового збору для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №31398 від 02.05.2023 року), де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Чинні у період проходження позивачем служби в податковій міліції Закон від 04.12.90 №509-XII, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, не відносили органи державної податкової служби до органів внутрішніх справ. Зважаючи на те, що органи державної податкової служби (у т. ч. податкова міліція) не відносилися до органів внутрішніх справ, враховуючи приписи ч. 1 ст. 59, ст. 60 Закону від 02.07.2015 №580-VIII щодо особливого характеру служби в поліції, проходження якої регулюється цим Законом, тому період служби позивача на відповідних посадах в податковій міліції не підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції для виплати надбавки згідно із п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» Отже, зарахування стажу роботи в податковій міліції до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено.

Таким чином, не зарахування стажу роботи ОСОБА_1 у податковій міліції до стажу роботи у поліції, відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки частиною 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" закріплено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу роботи в поліції. Служба в податковій міліції у цьому переліку відсутня, тому дії ГУНП щодо неврахування стажу служби ОСОБА_1 у податковій міліції відповідають вимогам закону. Згідно з частиною 3 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Таким чином, за умови чинності наказу про встановлення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати йому до вислуги років у поліції стаж служби у податковій міліції задоволенню не підлягає

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Начальник сектору логістики Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_1 16.02.2023 року звернувся з рапортом до Головного управління НП у Львівській області. У вище вказаному рапорті позивач просив зарахувати до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у ГУ НП у Львівській області вислугу років у органах податкової міліції ДПС України за період з 07.12.2011 по 21.10.2013; з врахуванням вказаного стажу провести перерахунок і виплатити грошове забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції з 07.11.2015 по час звернення; провести компенсацію за невикористану додаткову відпустку за вислугу років.

Листом №Рп-211/13/01-2023 від 06.03.2023 року Відповідач відмовив у зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років у органах податкової міліції ДПС України з підстав того, що відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Зважаючи на вищенаведене, підстави для зарахування вислуги років в органах податкової міліції ДПС України за період з 07.12.2011 по 21.10.2013, відсутні.

Враховуючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону №580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (ч.2 ст. 78 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини 4 статті 78 Закону № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданням податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Згідно зі статтями 24, 26 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Як вже зазначалося судом раніше, згідно зі ст.78 Закону №580-VIII до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

Законом України від 05.07.2012 №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII, крім ч.4 ст.17, абз. 2,3 ч.2 ст.19, пунктів 1,2 ч.1 ст.21 цього Закону, які втрачають чинність з дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, та внесено зміни до Податкового кодексу України.

Пунктами 348.1, 348.2 статті 348 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби, далі - ПК України) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є:

запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення;

розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері;

забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п.348.2 ст. 348 ПК України).

В свою чергу пункт 353.1 статті 353 ПК України встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Системний аналіз повноважень, завдань та функцій цих органів свідчить, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, що дає підстави для висновку про тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції.

Відтак, служба у податковій міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, тобто, служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, на переконання суду, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому, повинна і зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.10.2020 року у справі №826/16143/18 та від 13.08.2021 року у справі №440/1564/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи ОСОБА_1 має звання підполковник поліції та на даний час проходить службу на посаді начальника сектору логістики Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Згідно з наказом Державної податкової служби України №002-о/д від 07.12.2011 року позивач був прийнятий на службу до органів податкової міліції.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України №0058-о/д від 21.10.2013 року позивач звільнений з посади та податкової міліції та був відряджений для подальшого проходження служби в МВС України.

У подальшому з 07.11.2015 згідно з наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №15/7 о/м від 07.11.2015 року позивача призначено на посаду заступника начальника відділу УКП (ОС) у Львівській області.

Відповідно до довідки від 10.11.2022 року №555 про стаж служби в поліції начальника сектору логістики Львівського районного управління поліції № 1 ГУНИ у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 (0113354),що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII стаж служби (вислуга років) згідно даних з особової справи:

Стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки за станом на 21.10.2013 складає 08 років 00 місяців 25 днів.

Стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки за станом на 26.09.2015 складає 10 років 00 місяців 00 днів.

Згідно п. 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС звільнений у запас Збройних Сил України за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)), з 06.11.2015.

Стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років за станом на 07.11.2015 складає 07 років 11 місяців 16 днів.

Стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років за станом на 01.12.2016 складає 09 років 00 місяців 09 днів.

Вислуга років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки станом на 09.02.2021 становить 11 років 04 місяці 03 дні.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.12.2022 року у справі №380/8659/20.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі № 826/16143/18 дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Крім того, у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Відтак, відмова Головного управління Національної поліції у Львівській області у зарахуванні до служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Головного управління Національної поліції у Львівській області вислугу років у податковій міліції є протиправною.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність дій щодо відмови у зарахуванні позивачу до вислугу років та стажу служби у поліції наявну вислугу років у податковій міліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до вислугу років та стажу служби у поліції наявну вислугу років у податковій міліції, а відтак відповідача слід зобов`язати зарахувати позивачу до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Головне управління Національної поліції у Львівській області вислугу років у податковій міліції за період з 07.12.2011 по 21.10.2013, та з урахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки суд враховує таке.

Закон України № 504/96-ВР від 05.11.1996 «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно із ст.4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (ст.6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст.7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст.8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (ст.ст.13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (ст.16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (ст.16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (ст.17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст.18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (ст.18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст.19 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної плати (ст.ст.25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч.1 ст.24 вказаного Закону).

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.83 КЗпП України.

Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.60 наведеного Закону).

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1-4 ст.93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частини 8 - 11 ст.93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Згідно з абз.7 і 8 п.8 розділу ІІІ згаданого Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд враховує, що нормами Закону №580-VIII і Порядку №260 не визначено конкретного виду відпустки, за невикористання якої виплачується грошова компенсація. Водночас, зазначеними нормативними актами передбачено, що виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки проводиться поліцейському лише при звільненні зі служби в поліції.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткових відпусток.

Суд встановив, що позивач не звільнений зі служби в Національній поліції, відтак відсутні підстави для виплати йому компенсації за невикористані дні відпустки.

Відтак, підстави для задоволенні позовних вимог в цій частині відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області зарахувати позивачу час навчання у ВНЗ в кількості 02 роки 01 місяць 28 днів (згідно відомостей Послужного списку), то така не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 16.02.2023 року начальник сектору логістики Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_1 звернувся з рапортом до Головного управління НП у Львівській області.

У вище вказаному рапорті позивач просив зарахувати до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у ГУ НП у Львівській області вислугу років у органах податкової міліції ДПС України за період з 07.12.2011 по 21.10.2013; з врахуванням вказаного стажу провести перерахунок і виплатити грошове забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції з 07.11.2015 по час звернення; провести компенсацію за невикористану додаткову відпустку за вислугу років.

Листом №Рп-211/13/01-2023 від 06.03.2023 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування вислуги років в органах податкової міліції ДПС України за період з 07.12.2011 року по 21.10.2013 року.

Враховуючи, що звертаючись з рапортом позивач не просив відповідача зарахувати до вислуги років та стажу служби у поліції час навчання у ВНЗ в кількості 02 роки 01 місяць 28 днів, відтак, права позивача у цій частині не порушені і задоволенню не підлягають.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій підлягають задоволенню частково.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років та стажу служби у поліції наявну вислугу років у податковій міліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Головне управління Національної поліції у Львівській області вислугу років у податковій міліції за період з 07.12.2011 року по 21.10.2013 року та з урахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.