Справа № 160/3691/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року Справа № 160/3691/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -
27.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - Наказ начальника управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації №К-2/0/435-23 від 12.01.2023 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації з 13 січня 2023 року у зв`язку із втратою нею права на державну службу, відповідно до п. 2 ч.1 ст.84 та ч.2 ст.84 Закону України «Про державну службу»;
- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 в управлінні цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації на посаді рівнозначній посаді головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації з дати звільнення з займаної посади;
- стягнути з Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивачем у позові зазначено, що з 03 вересня 2007 року по 13 січня 2023 року вона безперервно працювала в органах державної влади - Дніпропетровській обласній державній адміністрації на різних посадах. За час роботи в органах державної влади неодноразово була заохочена за вагомий внесок у забезпеченні реалізації формування державної політики з питань цивільного захисту, зразкове та сумлінне виконання службових обов`язків. Дисциплінарних стягнень за час роботи в Дніпропетровській обласній державній адміністрації не має. Наказом начальника управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації №К-2/0/435-23 від 12.01.2023 її було звільнено з посади головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації з 13.01.2023 у зв`язку із втратою права на державну службу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.84 та ч.2 ст.84 Закону України «Про державну службу». В оскаржуваному наказі зазначено, що підставою для прийняття термінового рішення був лист управління СБУ у Дніпропетровській області від 10.01.2023 року №55/2-360 нт-вих. Оскільки з документами, які стали підставою для звільнення, її не ознайомили та копій не надали, 16.01.2023, вона звернулася з письмовою заявою до відповідача з проханням надати їй завірені належним чином усі копії документів, на підставі яких її звільнено та 24.01.2023 отримала неповну письмову відповідь управління цивільного захисту №99/0/134-23 від 20.01.2023 з додатком на 1 аркуші без будь-яких роз`яснень та документів. Позивач не погоджується зі звільненням, вважає одноособове рішення начальника управління про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади повинно відповідати критеріям обґрунтованості та безсторонності, має містити мотиви, з яких кадрова комісія дійшла висновку про втрату позивачем права на державну службу. Водночас, дисциплінарне провадження у передбачений законом спосіб відповідно до Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою КМУ від 24.06.2016 №393, не порушувалось та не проводилось, будь-які пояснення не відбирались, фактичні обставини не з`ясувались, будь-якого підтвердження фактів, викладених у листі управління СБУ у Дніпропетровській області від 10.01.2023 року №55/2-360 нт-вих не надано. Поряд з цим, лист управління СБУ у Дніпропетровській області від 10.01.2023 №55/2-360 нт-вих не може бути підставою для прийняття керівником одноособово жодного кадрового рішення відносно державного службовця ОСОБА_1 . Позивач вказує, що стаття 84 Закону України «Про державну службу» регулює питання припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження, що не є дисциплінарним проступком, за який настає дисциплінарна відповідальність, а є виключно підставою для припинення державної служби, а не звільнення державного службовця. За таких обставин, оскаржуваний наказ винесено незаконно, а тому він підлягає скасуванню з поновленням на посаді.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3691/23; визнано причини пропуску строку поважними та поновлено строк звернення до адміністративного суду; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Цією ж ухвалою було витребувано у відповідача докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування підстав для прийняття наказу, що оскаржується; довідку про обчислення середньої заробітної плати за два останні місяці перед звільненням ОСОБА_1 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Розглянувши вказану заяву та подані до неї документи, суд доходить висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 01.02.2023 №65/0/527-23 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 08 листопада 2012 року №Р-830/0/3-12» змінено найменування структурного підрозділу облдержадміністрації з «Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації» на «Департамент цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації».
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом юридичної особи 40019939 зазначено: Департамент цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За змістом частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Отже, правонаступництво юридичної особи можливе, зокрема, у випадку припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення).
20.03.2023 відповідачем подано заяву про залучення доказів до матеріалів справи, а саме копії: листа від 10.01.2023р. №55/2-360нт-вих Служби безпеки України Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області; Акту огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії, від 10.01.2023 б/н; наказу управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.01.2023 № К-2/0/435-23; листа ознайомлення з наказом від 12.01.2023; довідки про доходи; акту від 11.01.2023 комісійного ознайомлення з листом Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 10.01.2023 №55/2-360 нт вих та додатком до нього (акт огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 адміністративний позов залишено без руху після відкриття провадження та встановлено позивачеві строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, із зазначенням обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію позивачем права щодо своєчасного звернення до суду із вказаними позовними вимогами, та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
30.03.2023 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду на виконання ухвали від 24.03.2023.
04.04.2023 представником позивача адвокатом Ангеловим Ю.В. на електронну пошту подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду (уточнену), яка не була скріплена електронним цифровим підписом, прирівняного до власноручного підпису.
05.04.2023 представником позивача адвокатом Ангеловим Ю.В. засобами поштового зв`язку подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду (уточнену).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 заяву ОСОБА_1 та її представника про поновлення пропущеного строку задоволено, визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до суду із адміністративним позовом у справі №160/3691/23.
13.04.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Оскільки вказані у запереченнях обставини судом досліджені та їм надана правова оцінка, а питання строку звернення вирішено судом, заперечення відповідача на заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду не підлягають розгляду.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , виданого 06.03.1998, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_5 від 10.09.1985 позивач у період з 03.09.2007 працювала на державній службі в Дніпропетровській обласній державній адміністрації на наступних посадах (а.с.17-21):
-з 03.09.2007 по 01.04.2013 - на посаді головного спеціаліста сектора підготовки та навчання населення та зв`язків із ЗМІ за конкурсом (03.09.2007 - прийнята присяга державного службовця; 04.10.2007 - присвоєно 13 ранг державного службовця; 05.10.2009 - присвоєно 12 ранг державного службовця; 05.10.2011 - присвоєно 11 ранг державного службовця;
-з 02.04.2013 по 22.09.2015 - на посаді головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та роботи регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій управління цивільного захисту, як така, що успішно пройшла стажування за переведенням з управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи облдержадміністрації;
-з 23.09.2015 - на посаді головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації за переведенням з департаменту взаємодії з правоохоронними органами цивільного захисту та оборонної роботи облдержадміністрації (01.05.2016 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах відповідної категорії посад; 23.09.2018 присвоєний черговий 8 ранг державного службовця в межах відповідної категорії посад; 23.09.2021 присвоєний черговий 7 ранг державного службовця в межах відповідної категорії посад).
11.01.2023 до Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної військової адміністрації за вх.№13/0/133-23 надійшов лист Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 10.01.2023 №55/2-360 нт-вих «Щодо наявності у співробітника ДОВА громадянства російської федерації» (а.с.45) та вжиття заходів управлінського контролю стосовно ОСОБА_1 , лист наступного змісту.
До вказаного листа Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області долучено акт огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії, б/н, на 3 (трьох) аркушах, нетаємно.
11.01.2023 Головним спеціалістом відділу фінансового забезпечення та персоналу управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації Гавриловою Тетяною Юріївною у присутності свідків: спеціаліста відділу захисту населення і територій ОСОБА_2 та начальника відділу фінансового забезпечення та персоналу, головного бухгалтера ОСОБА_3 складено Акт комісійного ознайомлення ОСОБА_1 з листом Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 10.01.2023 №55/2-360 нт-вих та додатками до нього (АктТ огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії).
Відповідно до вказаного Акту він складений про те, що державний службовець, ОСОБА_1 , головний спеціаліст відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту Дніпропетровської облдержадміністрації в присутності головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та персоналу управління цивільного захисту та вищезазначених свідків була ознайомлена з листом Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 10.01.2023 № №55/2-360 та додатком до нього (Акт огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії) під особистий підпис. Державний службовець, ОСОБА_1 , не заперечувала, а навпаки, підтвердила факт наявності подвійного громадянства, а саме громадянства України та рф, мотивуючи набуття громадянства рф необхідністю сплати за комунальні послуги власної нерухомості, яка знаходиться на території АР Крим (а.с. 55).
12.01.2023 начальником Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації прийнято наказ №К-2/0/435-23 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації 13 січня 2023 року у зв`язку із втратою нею права на державну службу відповідно до пункту 2 частини першої статті 84 та частини другої статті 84 Закону України «Про державну службу» (а.с.49, 70).
Підстава: лист управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 10.01.2023 №55/2-360 нт-вих (Акт огляду державних електронних ресурсів рф щодо підтвердження дійсності паспорта громадянина росії).
Відповідно до відомості (а.с.49, 70 зворотній бік) позивач ознайомлена та копію наказу отримала 12.01.2023.
20.01.2023 позивач звернулась до начальника Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації із заявою про надання належним чином завірених копій документів, на підставі яких її було звільнено.
Листом Управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної держаної адміністрації №99/0/134-23 видано позивачу завірену копію наказу від 12.01.2023 №К-2/0/435-23 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Не погодившись зі звільненням та прийнятим наказом, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону України «Про державну службу»).
За приписами пунктів 2, 5, 9 частини першої статті 4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням, зокрема, таких принципів:
законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;
прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.
Державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції (пункти 1, 2, 7, 9 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу»).
Згідно частини першої статті 19 Закону № 889-VIII право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які володіють державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови, та яким присвоєно ступінь вищої освіти не нижче: 1) магістра - для посад категорій «А» і «Б»; 2) бакалавра, молодшого бакалавра - для посад категорії «В».
Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 889-VIII на державну службу не може вступити особа, яка: 2) в установленому законом порядку визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена; 3) має судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку; 4) відповідно до рішення суду позбавлена права займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави, або займати відповідні посади; 5) піддавалася адміністративному стягненню за правопорушення, пов`язане з корупцією, - протягом трьох років з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили; 6) має громадянство іншої держави; 7) не пройшла спеціальну перевірку або не надала згоду на її проведення; 8) підпадає під заборону, встановлену Законом України «Про очищення влади».
Підстави для припинення державної служби визначені статтею 83 Закону України «Про державну службу», згідно із пунктом 1 частини першої якої державна служба припиняється, у разі втрати права на державну службу або його обмеження.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 84 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є встановлення факту наявності у державного службовця громадянства іноземної держави або набуття державним службовцем громадянства іноземної держави під час проходження державної служби.
Частиною другою статті 84 цієї статті визначено, що у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з моменту отримання інформації про факт набуття державним службовцем громадянства іноземної держави суб`єкт призначення повинен невідкладно у триденний строк прийняти рішення про припинення державної служби та звільнити таку особу з посади.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, оскаржуваний наказ від 12.01.2023 №К-2/0/435-23 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації прийнято відповідно до пункту 2 частини першої статті 84 та частини другої статті 84 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із втратою нею права на державну службу внаслідок встановлення факту наявності громадянства російської федерації.
Визначальним у спірних правовідносинах є те, який саме документ може слугувати належним підтвердженням того, що особа має громадянство іншої держави, та, відповідно, підставою для звільнення її з державної служби.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України» до завдань Служби безпеки України входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.
За приписами пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про службу безпеки України» Службі безпеки України, її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов`язків надається право подавати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки.
Судом досліджено вказаний лист Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області та долучені до нього документи та встановлено наступне.
Згідно із листом від 10.01.2023 №55/2-360 нт-вих Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровській області у рамках вжиття заходів, спрямованих на своєчасне виявлення та попередження негативних факторів в умовах режиму функціонування ОВУ з відбиття державою Україна російського військового вторгнення, отримано дані щодо наявного громадянства російської федерації у громадянки України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Дніпропетровська), яка займає посаду головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту Дніпропетровської обласної військової адміністрації.
З метою підтвердження вказаних даних було проведено огляд офіційного сайту «ФНС россии» та здійснено перевірку дійсності виданого паспорту громадянина рф серії НОМЕР_6 номер НОМЕР_2 з використанням інтернет ресурсу «ЕГРН-ДОКУМЕНТ», який здійснює пошук по актуальним базам «МВД» та «ФМС» рф (акт огляду додається).
Для фіксації зображення екрану ПЕОМ (далі - скріншот), за допомогою якого проводився огляд, використовувалась відповідна функція операційної системи шляхом натискання кнопки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та подальшого копіювання збереженого цифрового зображення з пам`яті (буферу обміну) комп`ютера у текст акту огляду, що виключає можливість спотворення, зміни або перекручування інформації.
При огляді зазначеного Інтернет-ресурсу, у вказаний вище спосіб зроблені відповідні скріншоти (додаються за текстом у вигляді додатків, зображення екрану №1-2).
Проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду є інформація, яка розміщена на офіційному сайті «ФНС россии» (htpps://service.nalog.ru/inn. do). З метою огляду вказаної вище інформації, використовуючи вищезазначену службову ПЕОМ, здійснено підключення до мережі Інтернет, а також виконано під`єднання до віртуальної мережі (VPN) - «IPVanish».
У подальшому, використовуючи Інтернет-браузер « ІНФОРМАЦІЯ_6 », здійснено перехід на офіційний сайт «ФНС россии» за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 де в розділі «Сведения о физическом лице» заповнено запропоновану електронну форму, вносячи установчі данні ОСОБА_1 .
В результаті підтверджено інформацію про отримання 31.07.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорта громадянина російської федерації серії НОМЕР_3 та присвоєння їй індивідуального податкового номеру (російською - ИНН) НОМЕР_7 .
Для підтвердження інформації щодо дійсності паспорта серії НОМЕР_3 , використовуючи Інтернет-браузер «Орега», здійснено перехід на інтернет ресурс «ЕГРН-ДОКУМЕНТ», де за допомогою он-лайн сервісу перевірки дійсності паспорту рф «Проверка паспорта гражданина рф» (електронна адреса:htpps://egm-document.ru/PassportChek/Chek), який здійснює пошук по актуальним базам «МВД» та «ФМС» рф, заповнено запропоновану електронну форму, в якій введено серію 3914 та номер паспорту НОМЕР_2 і отримано відповідь, що зазначений документ серед недійсних не значиться (оригінал: «По Вашему запросу о действительности паспорта рф 3914 № 608980 получен ответ о том, что данный паспорт «Среди недействительных не значится»), а.с. 45-48.
Таким чином, суд дійшов висновку, що інформація щодо наявності у позивача громадянства іншої країни є такою, що отримана в межах виконання покладених на Службу безпеки України завдань та у спосіб, передбачений законодавством.
Аналогічний правовий висновок щодо достатності доказів на підтвердження у особи факту наявності громадянства іншої держави, що надаються правоохоронними органами, зокрема Службою безпеки України, для прийняття рішення про звільнення особи з державної служби на підставі статті 84 Закону № 889-VIII викладено постановах Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 640/4337/19, від 03.02.2021 у справі № 0940/1503/18, від 12.08.2020 у справі № 260/1146/18.
Суд звертає увагу, що попри те, що позивач категорично заперечує правомірність наказу від 12.01.2023 № К-2/0/4325-23 та звільнення внаслідок отриманої від Служби безпеки України інформації про факт наявності у неї громадянства рф, позивачем з пояснень, що вказані в акті комісійного ознайомлення, у сукупності із доводами, зазначеними у позові, таких обставин не спростовано та фактично не заперечено їх наявності.
Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування наявності подвійного громадянства позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, відповідачем цілком правомірно прийнято рішення про звільнення позивача з посади за пунктом 2 частини першої статті 84 та частини другої статті 84 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із втратою права на державну службу внаслідок встановлення факту наявності у неї громадянства іншої держави.
За таких обставин, доводи позивача про відсутність правових підстав для прийняття наказу про звільнення у спірних правовідносинах необґрунтовані.
Щодо твердження позивача про нездійснення дисциплінарного провадження, суд зазначає наступне.
За змістом статей 64, 65 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «А» або «Б»; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Частина перша статті 66 Закону України «Про державну службу» визначає, що одним з видів дисциплінарних стягнень, які застосовуються до державного службовця, є звільнення з посади державної служби.
Водночас, за змістом частини першої статті 71 Закону України «Про державну службу», Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, службове розслідування проводитися виключно з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.
Проте, наведеною статтею 65 вказаного Закону до переліку можливих дисциплінарних проступків державного службовця не віднесено набуття ним громадянства іншої держави.
Так, статтею 83 Закону України «Про державну службу» визначені підстави для припинення державної служби, серед яких, зокрема, зазначені «у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону)» та «за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону)».
При цьому, підставою припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження, як це визначено статтею 84 Закону України «Про державну службу», є, в тому числі, набуття громадянства іншої держави.
В той же час, однією з підстав припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу», є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Отже, Закон України «Про державну службу» розрізняє два окремі випадки припинення державної служби, а саме, у разі набуття громадянства іншої держави та у разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, до якого не віднесено випадку набуття особою громадянства іншої держави.
Враховуючи наведені положення, суд зазначає, що в спірному випадку мова не ведеться про звільнення працівника на підставі дисциплінарного стягнення, оскільки у зв`язку із набуттям громадянства іншої держави позивач втратила право на державну службу, адже набуття державним службовцем громадянства іншої держави не є дисциплінами проступком, а тому в подібних випадках законодавство не передбачає обов`язок проведення службового розслідування.
Порушень щодо ознайомлення з підставами звільнення, про які зазначає позивач у позові, з матеріалів справи також не встановлено.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оспорюваного наказу.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що наказ відповідача №К-2/0/435-23 від 12.01.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 » є правомірним, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позову відсутні.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді рівнозначній посаді головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення та інформування населення управління цивільного захисту облдержадміністрації з дати звільнення з займаної посади та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст.2, 9, 72-77, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова