Справа № 520/9564/22
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 травня 2023 року № 520/9564/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» (вул. Сумська, буд. 49,м. Харків, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Преображенська, буд.2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративний позовом у якому просить суд

зупинити виконання постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бусела Володимира Олександровича про арешт коштів боржника від 03 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні № 67199789 до набрання законної сили рішенням у даній справі;

визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бусела Володимира Олександровича про арешт коштів боржника від 03 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні № 67199789

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова порушує конституційне право працівників підприємства на отримання заробітної плати, позбавила підприємство можливості сплачувати податки і збори до бюджету, оскільки підприємство не має можливості здійснювати будь-які платежі з цього рахунку; оскаржувана постанова винесена не уповноваженим суб`єктом, оскільки на момент винесення постанови боржником змінено місце реєстрації; вжиття заходів примусового виконання є порушенням Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що підприємство знаходиться на території, що перебуває в зоні активних воєнних (бойових) дій.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що оскаржуване рішення винесено з урахування норм чинного законодавства та у межах наданих повноважень; боржник може здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; встановлена законодавцем заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) пов`язана не з реєстрацією боржника на такій території, а із забороною саме виконавцям вчиняти виконавчі дії; в довідці не зазначено, що на кошти, які знаходяться на рахунках, заборонено звертати стягнення та не зазначено, що було арештовано саме кошти призначені для сплати заробітної плати.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 64742104 щодо стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» () щодо стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області), до складу якого входять зокрема: - виконавче провадження № 67199789 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 08.12.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 120 000,00 грн; - виконавче провадження № 67197758 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 14.05.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 197 968,12 грн; - виконавче провадження № 67197487 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 06.08.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 130 000,00 грн; - виконавче провадження № 67197299 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 13.10.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 130 000,00 грн; - виконавче провадження № 67196966 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 06.11.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 40 000,00 грн; - виконавче провадження № 66080017 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 07.09.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 140 000,00 грн; - виконавче провадження № 64666995 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 09.07.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 30788,80 грн; - виконавче провадження № 64666886 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 03.03.2021, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 194875,68 грн; - виконавче провадження № 64637516 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 11.03.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 241901,20 грн; - виконавче провадження № 64637209 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-3371-25У, виданої Головним управлінням ДПС у Донецькій області 14.02.2020, про стягнення на користь держави недоїмки зі сплати єдиного внеску (Головного управління ДПС У Донецькій області) у розмірі 188870,45 грн; - виконавче провадження № 58371972 з примусового виконання постанови № 041101, виданої Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області 04.12.2018, про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 1700,00 грн.

03.10.2022 з посиланням на приписи статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника № 67199789 та накладено арешт на грошові кошти у АТ «ОТП банк», що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДОНРИБКОМБІНАТ" ()

На підставі вищезазначеної постанови накладено арешт на банківський рахунок ПРаТ «ДОНРИБКОМБІНАТ» № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, який згідндо довідки АТ « ОТП Банк» від 12.10.2022 № FOO-01-3/232 використовувся підприємством для виплати заробітної плати працівникам.

Перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції чинній станом на 19 січня 2019 року, далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закон 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до пункту 2 ч.2 статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не має статусу юридичної особи та є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) від 16.06.2022 № 67/В визначено, що з 20.06.2022 місцем розташування відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є адреса: 25006, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Преображенська, будинок 2.

До прийняття зазначеного наказу Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) розташовувався за адресою: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 32.

Указом Президента України з № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан.

Приписами ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Абз. 15 п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у ред на момент виникнення спірних правовідносин заборонено відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої РФ території України, а також прилеглих до неї територій.

Відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України була розроблена Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція № 512/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції №512/5 в редакції Наказів Міністерства юстиції№ 4224/5 від 27.12.2019,№ 476/5 від 07.02.2020,№ 2297/5 від 09.06.2022,№ 3098/5 від 22.07.2022, під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в оточенні (блокуванні) та включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (далі - Перелік), такий орган може змінити місцезнаходження на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби.

Таким чином, проаналізувавши викладені норми в їх сукупності, суд дійшов висновку, що встановлена законодавцем заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) пов`язана із забороною виконавцям

як вчиняти виконавчі дії, перебуваючи на територіях, визначених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75

так і вчиняти виконавчі дії за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна на територіях, визначених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75.

В той же час зміна місцезнаходження органу виконавчої служби на іншу територію України в силу приписів п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції №512/5 ( у відповідній редакції) дозволяє здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція «переміщеного» органу державної виконавчої служби, та яке не підпадає під дію наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75.

На момент винесення спірної постанови місцезнаходженням боржника згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є місто Харків, вулиця Сумська, будинок 49.

Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України визначено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (надалі за текстом - Перелік), серед яких є Харківська міська територіальна громада, до складу якої входить як місто Харків (Наказ № 75 від 25 квітня 2022 року у редакції Наказу № 217 від 26 вересня 2022 року) так і Слов`янська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку , що на момент винесення спірного рішення ПрАТ «ДОНРИБКОМБІНАТ» перебувало(є) на території, яка знаходиться в зоні активних воєнних (бойових) дій, що виключає проведення виконавчих дій.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бусела Володимира Олександровича про арешт коштів боржника від 03 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні № 67199789

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання). Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.