Справа № 120/6612/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

22 травня 2023 р. Справа № 120/6612/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за змістом якої позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо передчасного направлення:

- постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 23.02.2023 серії AA №00005797,

- постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 23.02.2023 серії AA №00005828,

- постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 23.02.2023 серії AA №00005841

для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

2. Скасувати:

- постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Надії Сергіївни від 20.04.2023 року ВП 71629895 про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу розмірі 102 000 грн.;

- постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського Юрія Івановича від 21.04.2023 року ВП 71630020 про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу розмірі 68 000 грн.;

- постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Літвінової Маргарити Вікторівни від 21.04.2023 ВП 71629762 про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу розмірі 34 000 грн.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, в силу положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, Кодексом адміністративного судочинства України передбачене розмежування предметної юрисдикції адміністративних справ.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 в першій частині своїх позовних вимог оскаржує дії Державної служби України з безпеки на транспорті, які пов`язані із направленням постанов по справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті до їх примусового виконання всупереч порядку, визначеного статтею 299 КУпАП.

Тобто, спір у цій частині позовних вимог предметно пов`язаний із оскарженням дій суб`єкта владних повноважень у межах провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. А отже така позовна вимога згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, тим більше, що відповідні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності уже були предметом судової перевірки Вінницьким міським судом Вінницької області в межах справи № 127/6905/23.

При цьому в іншій частині позовні вимоги спрямовані до першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу оскарження постанов державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень з приводу виконання постанов про накладення штрафу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що частина позовних вимог (щодо визнання протиправними дій Державної служби України з безпеки на транспорті) підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, а інша частина позовних вимог (щодо скасування постанов державних виконавців про відкриття виконавчого провадження) підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Таким чином у даній позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які предметно підсудні різним судам.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Проте дана норма може бути застосованою лише в тому випадку, коли заявлені позовні вимоги належить розглядати виключно об`єднаними між собою.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що позивач наділений правом об`єднати в позовній заяві декілька пов`язаних між собою вимог, основні та похідні вимоги, що стосуються врегулювання правовідносин, які виникли безпосередньо між ним та відповідачем.

Водночас, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, пред`явлені до різних відповідачів тощо.

Судом встановлено, що позивач об`єднав різні за своїм змістом, суттю, предметом та підставами виникнення позовні вимоги, які не є взаємозалежними один від одного. Зокрема, позовні вимоги що звернуті до Державної служби України з безпеки на транспорті стосуються обставин реалізації відповідачем вимог положень статтей 291, 299 КУпАП в межах провадження у справі про адміністративні правопорушення.

Натомість, позовні вимоги що звернуті до органу Державної виконавчої служби України стосуються оскарження постанов державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень в межах реалізації таким органом повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Проаналізувавши зміст цих двох позовних вимог суд вважає, що предметом даної позовної заяви є об`єднанні вимоги, які мають самостійні підстави виникнення та обсяги доказування, звернуті до різних відповідачів і підтверджуються різними доказами та обставинами. Більше того, жодна із зазначених вимог не є основною або похідною відносно попередньої, а тому кожна із цих вимог може розглядатися в межах окремого судового провадження та не залежати від іншого провадження.

Особливої увагу заслуговує і та обставина, що кожна із цих двох позовних вимог відноситься до окремих категорій адміністративних справ, щодо яких Кодексом адміністративного судочинства України встановлені свої особливості розгляду.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України.

Натомість провадження у справах з приводу рішень дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється за спеціальними положеннями статті 287 КАС України.

Суть цих особливостей полягає в тому, що відносно кожної із цих двох категорій справ передбачені окремі (особливі) строки та порядок їх розгляду, подання заяв по суті справи, порядок прийняття та проголошення судових рішень та строки їх оскаржень, тощо.

Тобто, заявлені у цій справі позовні вимоги окрім того, що предметно підлягають розгляду різним адміністративним судам, так і ще мають свої окремі (специфічні) особливості безпосереднього їх судового розгляду цими судами, а тому не можуть бути спільно розглянутими в межах одного провадження.

Також суд враховує, що до спірної ситуації не підлягають застосування положення ч. 6 статті 172 КАС України щодо можливості роз`єднання позовних вимог, позаяк таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги (така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі № 420/3956/20, ухвалі Верховного Суду від 05 березня 2021 року по справі №9901/55/21). А оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, щодо яких законом визначена підсудність різним судам, тому їх виділення в самостійні провадження не допускається.

Пункт 6 частини 4 статті 169 КАС України визначає, що позовна заява повертається, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачеві на підставі вищезазначених положень закону.

Одночасно суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 20, 21, 169, 172, 248, 256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті та Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, скасування постанов разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачеві.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович