Справа № 2а-4906/2006
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року, з урахуванням ухвали від 25.02.2010 року зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму, затвердженого законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій на 150 % мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законами України. Як зазначає заявник, належним повним виконанням рішення є нарахування та виплати відповідачем суми щомісячної доплати (підвищення) до пенсії, як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік (станом на даний час за 2023 рік). Проте, відповідач з незрозумілих причин припинив належне виконання рішення а саме припинив здійснювати перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до показників, встановлених Законами України про Державний бюджет на поточний рік та продовжує виплачувати в розмірі 2245,50 грн, замість 3139,50 грн в 2023 році, тобто за показниками 2019 року, а не 2023 року. У зв`язку, з чим на думку заявника, вбачається безпідставне невиконання рішення суду з боку боржника. З огляду на викладене, просить зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві надати звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду від 23.11.2006 року.

В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав з підстав викладених в ній та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року, зокрема, зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та законом України про державний бюджет на відповідний рік ОСОБА_1 з часу отримання права на перерахунок, як учаснику бойових дій:

- з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року виходячи з прожиткового мінімуму 216 грн 56 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік» від 05.10.2000 року № 2025-ІІІ, у сумі 324 грн 84 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року виходячи з прожиткового мінімуму 248 грн 77 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік» від 22.03.2001 року № 2330-ІІІ, у сумі 373 грн 16 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» від 15.11.01 року № 2780-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік» від 15.11.02 року № 2760-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2004 року по 30.04.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 284 грн 69 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 427 грн 04 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року виходячи з прожиткового мінімуму 332 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 23.12.04 року № 2285-ІV, у сумі 498 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2006 року по 31.03.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 350 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 525 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.04.2006 року по 30.09.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 359 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 538 грн 50 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.10.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 366 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 549 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій.

Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, зокрема ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законами України.

Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплатити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, з часу виникнення права на перерахунок.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2010 року по справі № 2а-4906/2006 замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання даного рішення на Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.04.2023 року за № 2600-0202-8/70131, з січня 2023 року та станом на день опрацювання запиту підвищення до пенсії учаснику бойових дій виплачується в розмірі 2245,50 грн. На виконання рішення суду проводилась виплата підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Перерахунки проводились в індивідуальному порядку до 01.12.2018 року. З посиланням на Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, який набрав чинності з 01.07.2006 року, зазначають, що пенсії учасникам бойових дій підвищуються у розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч. 4 ст. 12). Таким чином, відсутні підстави для подальшого перерахунку підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Починаючи з 01.12.2018 року Головним управлінням проводиться виплата підвищення до пенсії заявника, як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на грудень 2018 року (1497,00х150%).

Вважаючи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006 не виконаним, заявник звернувся до суду з даною заявою.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у разі необхідності у резолютивній частині вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - суд може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - суд може лише під час прийняття рішення у справі.

При цьому приписами статті 382 КАС України не передбачено право позивача на звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю з виконанням рішення, зазначене повноваження є правом суду та вирішується на його розсуд.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

У даному випадку при ухваленні рішення судом судовий контроль не встановлювався.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати судовий контроль за заявою позивача вже після ухвалення рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/18826/14.

У свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", внаслідок невиконання рішення в добровільному порядку.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали.

Головуючий суддя Г.В. Соловей