Справа № 140/7407/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7407/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Луцької міської ради (відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради №32/38 від 23 червня 2022 року «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 »;

2) зобов`язати Луцьку міську раду Волинської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (координати - 50.746587,25.345332) в адміністративно-територіальних межах Луцької міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі № 140/15248/21 Луцькою міською радою прийнято рішення №32/38 від 23 червня 2022 року «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » (далі - Рішення № 32/38), яким, враховуючи те, що на території, яка зазначена на доданих до заяви географічних матеріалах, як бажане місце розташування земельної ділянки, знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме чотириквартирний, дерев`яний, одноповерховий житловий будинок з житловими підвальним приміщенням, який визнаний ветхим та фактично перебуває на балансі департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, а тому земельна ділянка не є вільною від забудови та відповідно до плану зонування території міста Луцька зазначене місце розташування земельної ділянки знаходиться в зоні поширення інженерно-геологічних умов, що є несприятливими для будівництва, а саме в зоні підтоплення грунтовими водами, вирішено відмовити громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,10 га на АДРЕСА_1 , згідно з поданих графічних матеріалів.

Однак, з даним рішенням позивач не згідний з таких мотивів та підстав.

Земельним кодексом України (далі - ЗК України) визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем і землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Зазначає, що у Рішенні № 32/38 не визначено, яким саме положенням законодавства або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів не відповідає розташування земельної ділянки, щодо якої прийнято рішення.

Вважає, що ефективним способом захисту мого порушеного права на безоплатне отримання земельної ділянки із земель комунальної власності є зобов`язання Луцької міської ради надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку» господарських будівель і споруд.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В обгрунтування своєї позиції відповідач вказує, що при розгляді Луцькою міською радою заяви позивача від 07 вересня 2021 року про надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 , було встановлено, що на території, яка зазначена на доданих до вищевказаної заяви графічних матеріалів як бажане місце розташування земельної ділянки, знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме одноповерховий будинок, який складається з семи квартир.

Таким чином, наявність на певній території об`єкту нерухомого майна унеможливлює надання земельної ділянки безоплатно у власність особі, якій даний об`єкт не належить, оскільки таким чином буде порушено закріплений принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єкту нерухомого майна.

Щодо вимоги зобов`язати Луцьку міську раду Волинської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд зауважує, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 вересня 2021 року звернувся з письмовою заявою до Луцької міської ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в адміністративно-територіальних межах Луцької міської ради.

Крім того, у заяві зазначив, що відповідно до пункту 14 частини першої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» я маю право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №140/15248/21 вирішено:

- визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 вересня 2021 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в адміністративно-територіальних межах Луцької міської ради;

- зобов`язати Луцьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 вересня 2021 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в адміністративно-територіальних межах Луцької міської ради.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №140/15248/21 Луцькою міською радою прийнято рішення № 32/38 від 23 червня 2022 року «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » (далі - Рішення № 32/38), яким, враховуючи те, що на території, яка зазначена на доданих до заяви географічних матеріалах, як бажане місце розташування земельної ділянки, знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме чотириквартирний, дерев`яний, одноповерховий житловий будинок з житловими підвальним приміщенням, який визнаний ветхим та фактично перебуває на балансі департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, а тому земельна ділянка не є вільною від забудови та відповідно до плану зонування території міста Луцька зазначене місце розташування земельної ділянки знаходиться в зоні поширення інженерно-геологічних умов, що є несприятливими для будівництва, а саме в зоні підтоплення грунтовими водами, вирішено відмовити громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,10 га на АДРЕСА_1 , згідно з поданих графічних матеріалів.

Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах наданих їм повноважень шляхом прийняття рішень.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, що передбачено статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно із статтею 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно пункту «е» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі N 713/1817/16-ц Верховний суд зазначав, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачають перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16.

При цьому, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я права користування земельною ділянкою в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

З огляду на положення наведених норм цивільного та земельного законодавства, а також принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, відсутні підстави для надання бажаної земельної площею 0,10 га на АДРЕСА_1 , безоплатно у власність ОСОБА_1 .

Разом з тим, підпункт 5 пункту 27 розділу Х Перехідні положення ЗК України (з урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану), встановлює, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Враховуючи викладене, приймаючи спірне рішення 23 червня 2022 року про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер