Справа № 520/2963/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 травня 2023 р.Справа № 520/2963/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкова заяву відповідача Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року у справі № 520/2963/22 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року у справі № 520/2963/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію судового рішення вручено Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил 04.11.2022 року, 16:55 о годині , відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.251 КАС України .

06.12.2022 року Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

Згідно з пунктом 4 наказу Генерального прокурора № 74 від 17.03.2023 року юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил» перейменовано на юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону».

У зв`язку з наведеним, відповідачем у справі № 520/2963/22 є : «Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону».

Одночасно з вимогами апеляційної скарги скаржником Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заяви скаржник зазначає, що повне рішення суду першої інстанції складено 04.11.2022 року, а на його адресу копія рішення надійшла лише 07.11.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів надає критичну оцінку доводам скаржника щодо дати отримання ним копії судового рішення 07.11.2022 року. Здійснення скаржником реєстрації копії судового рішення 07.11.22 року (вх.№3706) не нівелює приписи п.2 ч.6 ст.251 КАС України . Таким чином, строк на апеляційне оскарження судового рішення сплинув 05.12.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що формально підстави для задоволення заяви Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону відсутні, оскільки апеляційна скарга скаржником подана з пропущенням строку на її принесення, визначеним КАС України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що однією з основних засад судочинства, визначеною п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

При цьому, КАС України одним із принципів здійснення адміністративного судочинства визначено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанці» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приходячи до висновку про задоволення заяви Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону у зв`язку із пропуском нею фактично одного дня строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року у справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заяви скаржника та про поновлення Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року у справі № 520/2963/22.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону задовольнити.

Поновити Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 року у справі № 520/2963/22.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Курило Л.В. Бегунц А.О.