Справа № 201/2870/23
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/2870/23
Провадження № 2-а/201/45/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжного Дениса Артуровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 березня 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжного Дениса Артуровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що він здійснив зупинку свого транспортного засобу - легкового автомобіля Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 о 10 годині 19 хвилин за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 86. На лобовому склі автомобіля інспектором з паркування було залишено повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД01135339. Копія постанови серії РАП № 00272873 від 27.02.2023 отримана ним на запит власноруч 28.02.2023. В позові зазначає, що відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а саме за порушення вимог підпункту б) пункту 15.10 розділу 15 ПДР Стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Проти постанови заперечує, оскільки в даному випадку на його думку відсутнє порушення п.п. «б» п. 15.10 розділу 15 ПДР, оскільки зупинка автомобіля здійснена на тротуарі із дотриманням умов, передбачених п.п. «в» п.15.10 розділу 15 ПДР. Крім того, позивач зазначає, що інспекцією не зафіксовано, що автомобіль припарковано у дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку, як того вимагає п.п. «б» п. 15.10 розділу 15 ПДР, а постанова містить відомості, які не відповідають дійсності щодо фактичного розташування автомобіля на тротуарі по пр. Гагаріна, м. Дніпро. Тому просить постанову скасувати, стягнути на його користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2023 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді від 13 березня 2023 року було відкрито провадження у справі за указаною позовною заявою.

Від представника відповідача 31 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що 21.02.2023 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме стоянка транспортного засобу Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, вул. Гагаріна, 86, чим порушено вимоги п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху. За результатами розгляду справи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00272873 від 27.02.2023. Дія п.п. «в» п.15.10 ПДР не поширюється на даний випадок, оскільки автомобіль позивача знаходився не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі. Також представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки сума витрат є завищеною та не співмірною.

03 квітня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00272873 від 27.02.2023, винесеної Інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжним Денисом Артуровичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху за обставин: о 10 годині 19 хвилин 21.02.2023 транспортним засобом Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 86, стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради долучено фотознімки, з яких вбачається, що, дійсно, автомобіль Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , перебуває на тротуарі. При цьому, в даному випадку на вказаних вище фотознімках не зафіксовано, що автомобіль припарковано у дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не підтверджується належними доказами.

Дійсно, на наданих фотознімкам, зафіксовано, що автомобіль Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , перебував на тротуарі. Проте не зафіксовано, що він здійснив зупинку чи стоянку, припаркований у дії забороняючого дорожнього знаку.

Позивач заперечує проти порушення ним правил дорожнього, оскільки на його думку автомобіль припаркований, не в зоні дії дорожніх знаків, які забороняють зупинку чи стоянку, а відповідно до вимог п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху, з одночасним дотримання трьох правил, а саме: стоянка здійснена легковим автомобілем; стоянка здійснена на краю тротуару, який відмежований від проїзної частини газоном; стоянка здійснена таким чином, що для руху пішоходів залишається понад 2 метри.

Відповідно до пункту 15.10 ПДР (в) стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху залишається щонайменше 2 м.

Пунктом 1.10 ПДР України зазначено, що тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Цим же пунктом визначено, що газон - ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування;

Суд звертає увагу на те, що за диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів або відмежований від неї газоном. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

Посилання відповідача на висновок Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.05.2018 по справі №750/3679/17 щодо того що транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху не може застосовуватися в даному випадку, оскільки в розглядуваній Верховним судом справі тротуар не був відокремлений від проїзної частини газоном.

З приводу посилання відповідача на порушення інших Правил дорожнього руху України та неможливість здійснення стоянки транспортного засобу відповідно до вимог п.п. «в» пункту 15.10 ПДР розділу 15 Правил дорожнього руху, оскільки транспортним засобом здійснюється рух тротуаром, слід зазначити наступне що Касаційним адміністративним судом Верховного суду від 07.11.2019 по справі №524/9162/16-а, вказано, що рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних правил.

Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

В даному випадку позивач залишив легковий автомобіль на тротуарі біля краю, який відокремлений від проїжджої частини газоном, залишивши щонайменше 2 метри для вільного руху пішоходів.

Таким чином, здійснюючи стоянку транспортного засобу на тротуарі із забезпеченням проходу для пішоходів не менше 2 метрів, водій підпадає під виключення з заборони, а відтак не порушує правил зупинки та стоянки, визначені в ПДР.

З фотознімків, наданих позивачем, вбачається, що транспортний засіб Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , був запаркований на тротуарі таким чином, що підпадає під виключення з заборони пп. «в» пункту 15.10 ПДР, оскільки пішоходам забезпечено для проходу ширину тротуару, тобто водієм не порушено правил зупинки та стоянки, визначених в ПДР.

Відповідачем суду не доведено, що позивачем порушено пп. «в» пункту 15.10 ПДР.

Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пунктів 15.1, 15.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Інспектором при складанні оскаржуваної постанови вказано, що позивачем порушено підпункт «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Стоянка забороняється: на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Норма підпункту «б» пункту п. 15.10. Правил дорожнього руху має уточнюючу частину щодо того, що стоянка на тротуарах дозволяється у місцях позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками. Не доведено, що у м. Дніпро по пр. Гагаріна, 86, відсутній дозволяючий стоянку дорожній знак.

Окрім того, пункт 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, містить підпункт «в», де вказано, що зупинка, стоянка можлива на тротуарах, автомобілі можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

З фотодоказів вбачається, що автомобіль Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку, стоянку таким чином, щоб не заважати руху пішоходів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що з наданих позивачем доказів щодо витрат на правничу допомогу, встановлено, що його витрати складають в суді першої інстанції 5500 гривень за: зустріч 500 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини 1000 грн.; формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) 1000 грн; Збір доказів (за місцем нібито скоєння правопорушення), пошук свідків, здійснення фотофіксації, вимірювання, складання схеми та фототаблиці 1000 грн.; підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, запит на отримання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності) 2000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 22.02.2023 року та акт приймання-передачі послуг від 22.02.2023 року.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, керуючись, принципами справедливості та верховенства права, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу 5550,00 гривень та судовий збір 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжного Дениса Артуровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00272873 від 27 лютого 2023 року, винесену інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Калюжним Денисом Артуровичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496,20 грн., витрати на правничу допомогу 5500,00 гривень..

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев