Справа № 160/19612/22
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

16 травня 2023 року справа 160/19612/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.12.2022 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 06.12.2021;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України 06.12.2021.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що законом не передбачено здійснення виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за роки, що передували року звільнення. Зазначає, що кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення, проте в наказі про звільнення позивача зі служби не визначено про необхідність здійснення виплати грошової компенсації за невикористані у попередні роки, що передують року звільнення, дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Із наказом про звільнення позивач ознайомлена під підпис, наказ не був оскаржений. Також зазначає, що закон яким встановлено надання учасникам бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, не передбачає виплати грошової компенсації за такий вид додаткової відпустки, оскільки така відпустка не належить до виду щорічної.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 23.04.2015.

Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №769 о/с від 06.12.2021 "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Зі змісту витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №769 о/с від 06.12.2021 "По особовому складу" вбачається, що грошову компенсацію за не використанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік позивач не отримав.

15.10.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Листом №20/2-Л-614 від 09.11.2022 Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що додаткову відпустку передбачену ст.16-2 Закону України "Про відпустки" позивачем за 2019 рік не використано. Повідомлено також, що компенсація за невикористані поліцейським дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, законодавством не передбачена. Відтак, підстави для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про відпустки" визначено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Закон України "Про Національну поліцію" визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до ч.1 - 4 ст.93 Закону України "Про Національну поліцію" тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч.7 ст.93 Закону України "Про Національну поліцію" чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Відповідно до частин 8 - 11 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не використана протягом календарного року. При цьому поліцейський не позбавляється права на чергову відпустку, яку він не використав в попередньому календарному році. В даному випадку поліцейський має право використати відпустку за попередній рік, приєднавши її до чергової відпустки наступного року.

Частинами першою та другою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 8 розділу III Порядку № 260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, наведеним Порядком № 260 також не встановлено умови, що компенсація проводиться виключно за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку, право на яку поліцейський набув у відповідному році, який є роком звільнення, і, відповідно, не встановлено заборони виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за роки, що передували року звільнення, право на яку поліцейським не втрачено.

За змістом наведених норм в їх сукупності у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Таким чином, у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки у тому числі, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з огляду на зміст п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", вказаною нормою встановлено право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

Суд апеляційної інстанції погоджується і з висновками суду першої інстанції, що положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19, врахування якого судом першої інстанції є прийнятним.

За встановлених у справі обставин всупереч положенням ст. 24 Закону України "Про відпустки" та ст. 83 КЗпП України відповідач при звільненні позивача зі служби в поліції не нарахував та сплатив йому компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Суд не приймає посилання відповідача як на підставу відмови в задоволені позову, що в наказі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №769 о/с від 06.12.2021 "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції, який позивачем не оскаржений, не зазначено про кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки минулих періодів, оскільки відсутність в наказі про звільнення таких відомостей не впливає на законодавчо встановлене право позивача на отримання сум компенсацій за всі дні невикористаної відпустки, а саме: не позбавляє позивача права на отримання відповідної гарантованої трудовим законодавством компенсації, та не звільняє відповідача як роботодавця від обов`язку щодо виплати таких сум компенсації при звільненні поліцейського зі служби.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на грошову компенсацію за невикористану відпустку учасника бойових дій, гарантовану статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 16.05.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повну постанову складено 18.05.2023.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко