Справа № 520/21553/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 р.Справа № 520/21553/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.11.22 по справі №520/21553/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробтку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі ДПП, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП «Про застосування до працівників управління в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» від 31.08.2021 №583 в частині застосування до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП «По особовому складу» від 13.10.2021 №1306 о/с;

- поновити поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді з 13.10.2021.

- стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13.10.2021 по день винесення судом рішення про поновлення;

- стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заданої в наслідок протиправних дій відповідача, в розмірі 50000,0 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просив суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у цій справі спір виник у зв`язку із застосуванням до його найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за недотримання ним вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі Закон №580-VІІІ), пункту 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, частини 1 статті 64 Закону №580-VІІІ, пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, тобто вчиненні дисциплінарного проступку, який згідно описової частини наказу ДПП «Про застосування до працівників управління в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» від 31.08.2021 № 583 виразився саме у ймовірному нанесенні позивачем удару кулаком в обличчя старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 , чим спричинив йому тілесних ушкоджень.

Апелянт зазначив, що відповідачем під час проведення службового розслідування було грубо порушено процедуру проведення розслідування та порушено права позивача на захист. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені порушення порядку проведення службових розслідувань до уваги та не надав цим обставинам належної правової оцінки.

Крім цього зазначив, що членами дисциплінарної комісії було проігноровано той факт, що в матеріалах службового розслідування не міститься жодного офіційного документу, який підтверджував би наявність стану сп`яніння у позивача, а також не міститься інформації про те, що позивача було піддано огляду на стан сп`яніння.

На думку апелянта факт нанесення ним удару в обличчя поліцейському ОСОБА_2 не підтверджується жодним допустимим та належним доказом, крім рапорту самого ОСОБА_2 та рапортів його колег по службі: лейтенанта поліції ОСОБА_3 , сержанта поліції ОСОБА_4 , які перебували з ОСОБА_2 в одному екіпажі та прибули разом з ним до місця вказаних вище подій.

Вказав, що надаючи оцінку доказам (відеозаписам), суд першої інстанції оцінив їх вкрай суб`єктивно, чим порушив принцип змагальності сторін та виявив упередженість, чим грубо порушив право позивача на справедливим суд.

Представником відповідача подано відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №520/21553/21 без змін.

В обґрунтування зазначив, що відповідач з доводами апелянта не погоджується, оскільки судом першої інстанції на підставі наданих до суду матеріалів та доказів було встановлено, що дії відповідача вчинені в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовані та правомірні.

Зазначив, що ОСОБА_1 замість того, щоб виконувати свій обов`язок допомогти та сприяти своїм колегам встановити всі обставини події 19.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , бути прикладом правосвідомості та добропорядності, апелянт, як діючий працівник поліції приймає рішення повністю ігнорувати всі нормативно правові акти, які регламентують його поведінку у позаслужбовий час, законні вимоги працівників патрульної поліції та в подальшому наніс удар ОСОБА_2 , який перебував у форменному одязі з відповідними знаками розрізнення та табельною вогнепальною зброєю, як наслідок завдав ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії апелянта є відвертим проявом негідної поведінки та низького рівня правосвідомості, що включає в себе: відсутності поваги до колег поліцейських, ігноруванні культури спілкування; сприянні у розвитку конфліктної ситуації, вченні дій які нашкодили іншим працівниками поліції та вкрай негативно плинули на репутацію Національної поліції і рівень довіри населення до неї.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Від позивача та його представника надійшло клопотання про розгляд справи проводити без їх участі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ОСОБА_1 з 13.04.2018 проходив службу в органах Національної поліції України, з 13.07.2018 перебував на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

22.06.2021 за №880вн/41/14/01-2021 до керівництва УПП в Харківській області ДПП надійшов рапорт т.в.о. інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за змістом якого останній доповів керівництву про те, що 19.06.2021 він ніс службу у складі екіпажу №0015 разом із інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №3 молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 . Близько 23.00 19.06.2021 зазначеному екіпажу стало відомо про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , водій таксі, приїхавши на виклик, посадив на борт пасажира, який у цей час конфліктував з двома громадянами, один з яких встановлений як поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 . У ході конфлікту невстановлений громадянин намагався витягнути з автомобіля пасажира, при цьому наніс кілька ударів по двері автомобіля та потім розбив переднє праве бокове скло. Водій таксі звернувся за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», реагування на виклик здійснював екіпаж №4203, у складі інспекторів взводу № 2 роти № 4 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , лейтенанта поліції ОСОБА_3 та поліцейського взводу №2 роти № 4 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_4 . На місці події молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 поводив себе неадекватно по відношенню до громадян та поліцейських, наніс удар кулаком правої руки старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 . До молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 були застосовані кайданки. Він намагався приховати місце проходження служби, нецензурно висловлювався в бік працівників поліції, створював конфлікт. На місці події в подальшому працювала слідчо-оперативна група відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

20.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 внесено інформацію за фактом можливого скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статі 342 (опір працівнику поліції) Кримінального кодексу України. З метою з`ясування всіх обставин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни, допущеного позивачем наказом начальника УПП в Харківській області ДПП №357 від 22.06.2021 було призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію. Під час проведення службового розслідування уповноваженими особами, були відібрані пояснення інспекторів взводу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , лейтенанта поліції ОСОБА_3 , сержанта поліції ОСОБА_4 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , лейтенанта поліції ОСОБА_9 , капітанів поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , молодший лейтенант поліції ОСОБА_13 та молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , досліджено відеозаписи, досліджено медичний висновок з питань судово-медичної експертизи від 22.06.2021 №212п/п-с, листок непрацездатності наданий ОСОБА_1 , витяг з медичної карти хворого ОСОБА_1 та взято до уваги службову характеристику позивача.

За результатами службового розслідування, 19.08.2021 складено висновок, в якому зазначено, що близько 23:00 19.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, допустив прояв неетичної поведінки стосовно інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 , що виразилося у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, а саме ударом кулаком в область обличчя, під час затримання молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , останній поводився неетично, висловлювався в бік працівників поліції нецензурно, намагався спричинити собі тілесні ушкодження, що свідчить про наявність в діях молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, та порушенні вимог пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179.

Також, вказано, що поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 під час подій за участю старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 дискредитує звання працівника Національної поліції України, ігнорує положення дотримання морально-етичних норм поліцейського у повсякденному житті, в тому числі позаслужбовий час, порушує інститут Присяги, який вже сам по собі забезпечує дотримання публічним службовцем поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

За результатом проведення службового розслідування, згідно з висновком службового розслідування дисциплінарною комісією було запропоновано застосувати до молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом начальника ДПП №583 від 31.08.2021, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в недотриманні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ, пункту 6 частини третьої статті 1, статті 1 Статуту, частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ, пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Статуту, до поліцейського взводу 2 роти №1 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі наказу начальника ДПП №583 від 31.08.2021, наказом начальника ДПП №1306 о/с від 13.10.2021, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VІІІ, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом №580-VIII Дисциплінарним статутом НПУ, Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року №1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписи ст. 18 Закону №580-VIII зобов`язують поліцейського: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом НПУ, що затверджується законом.

У статті 64 Закону № 580-VIII зазначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Виходячи зі змісту Присяги поліцейського, яку особа складає при вступі на службу до поліції, можна зробити висновок, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту НПУ.

Дисциплінарний статут НПУ визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч.1 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту НПУ за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами №580-VIII, «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту НПУ службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

При цьому, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку. Зазначений вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим.

Згідно наказу №583 від 31.08.2021 дисциплінарний проступок, скоєний ОСОБА_1 виразився у порушенні ним вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, пункту 6 частини третьої статті 1, статті 1 Статуту, частини першої статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Статуту.

Таким чином, підставою для прийняття оскаржуваного наказу та звільнення позивача із служби в поліції слугували обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось в нанесенні удару рукою в обличчя інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , чим завдано останньому тілесних ушкоджень, використанні ненормативної лексики у спілкуванні та некоректних висловлювань в тому числі в бік працівників поліції, ігноруванні вимог працівників поліції щодо залишення на місці події, повідомлення свого прізвища, ім`я, по-батькові, місця несення служби, припинення поведінки яка підриває рівень довіри населення до Національної поліції. Намагання нанести собі тілесні ушкодження.

Колегія суддів зазначає, що повноваженнями стосовно встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку, вини державного службовця та визначення виду стягнення наділений відповідний орган, до компетенції якого належать питання притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, відповідач може дійти висновку щодо застосування більш м`якого чи жорсткого виду стягнення з урахуванням певних обставин.

Втім, у ході судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції не встановлено наявності підстав для висновку про невідповідність застосованого Департаментом патрульної поліції стягнення у вигляді звільнення з займаної посади обставинам вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.03.2019 в справі №819/736/18, від 19.05.2022 в справі №480/4079/18 та від 07.07.2022 по справі №460/5545/20, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Варто зауважити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим необхідно розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи вище зазначене колегія судді вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Посилання апелянта на те, що капітан поліції ОСОБА_15 являється особою, яка сприяла вчиненню працівниками поліції протиправних дій відносно позивача та є зацікавленою особою в результатах розслідування, колегія суддів зазначає.

Відповідно до змісту частини 4 статті 15 Статуту забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

Судом встановлено, що головою дисциплінарної комісії був призначений заступник начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_15 , який був свідком подій.

Колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_15 перебуваючи на місці події не міг жодним чином впливати на поведінку ОСОБА_1 та контролювати її, отже твердження останнього щодо сприяння ОСОБА_15 вчиненню дисциплінарного проступку з боку ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Щодо посилання апелянта на те, що його було звільнено не на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77, а на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII, колегія суддів вважає помилковими, оскільки притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року по справі №520/21553/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 18.05.2023