Справа № 500/736/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/736/23

08 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (надалі, відповідач), просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир» - протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир».

Позов обґрунтований тим, що 09 лютого 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії. На таке звернення позивач отримав у ГУ ПФУ довідку форми ОК-5, в якій було зазначено його стаж, а саме: 30 років і 2 місяці, що є значно меншим трудовим стажем згідно з його трудовою діяльністю, оскільки трудовий стаж ОСОБА_1 складає приблизно 36 років трудового стажу. Позивачу при призначенні пенсії не враховано його трудовий стаж в період з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р., коли він працював механіком в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир». На це відповідач пояснив, що вони не можуть врахувати трудовий стаж за цей період, оскільки в архівних довідках вказано неповно його по-батькові « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ». Позивач просив врахувати, що виправити записи в архівних довідках немає можливості, однак робота позивача підтверджується безперервними записами у трудовій книжці, яка є основним документом для призначення пенсії. В усній формі ОСОБА_1 було повідомлено, що ГУ ПФУ відмовляє йому в зарахуванні трудового стажу за цей період.

Позивач вважає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир» є протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що що архівні довідки про трудовий стаж та про заробітну плату за №736 від 19.12.2022 та №737 від 19.12.2022, виданих КУ Трудовий архів Гусятинської селищної ради, не підтверджують трудовий стаж позивача та виплату заробітної плати за період 1992-1997 років, оскільки ім`я по батькові позивача у цих архівних документах не збігаються з його ім`ям по батькові за паспортом громадянина України, тому, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зарахування до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 01.08.1992 по 30.06.1997 на посаді механіка в колгоспі Маяк, селянської спілки Мир. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення, зокрема, щодо перерахунку пенсії.

Ухвалою суду від 18.04.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Частиною п`ятою статті ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що позивач 09.02.2023 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " з документами.

На таке звернення позивач отримав у ГУ ПФУ довідку форми ОК-5, в якій було зазначено його стаж, а саме: 30 років і 2 місяці, що є значно меншим трудовим стажем згідно з його трудовою діяльністю, оскільки трудовий стаж ОСОБА_1 складає приблизно 36 років трудового стажу. Позивачу при призначенні пенсії не враховано його трудовий стаж в період з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р., коли він працював механіком в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир». На це відповідач пояснив, що вони не можуть врахувати трудовий стаж за цей період, оскільки в архівних довідках вказано неповно його по-батькові « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ». Позивач просив врахувати, що виправити записи в архівних довідках немає можливості, однак робота позивача підтверджується безперервними записами у трудовій книжці, яка є основним документом для призначення пенсії. В усній формі ОСОБА_1 було повідомлено, що ГУ ПФУ відмовляє йому в зарахуванні трудового стажу за цей період.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі, Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі, Закон №1058).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058).

Також, частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

На сьогодні, позивачу виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058).

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Водночас, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем їх роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, що підтверджують трудовий стаж за відсутності трудової книжки, також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу, є дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

До позовної заяви позивачем долучена копія трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.06.1984.

Порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях, затверджено наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 Про трудові книжки працівників.

При цьому, з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412, не застосовують.

Інструкцією №58 визначено, що заповнення трудової книжки проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року №277, в якій має повторюватись відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Відповідно до розрахунку трудового стажу позивача Форми РС-право, при обчисленні його страхового (трудового) стажу не враховано період роботи 17.07.1992 по 30.04.1999.

В трудовій книжці серії НОМЕР_1 під порядковим номером 11 в графі 3 розділу Відомості про роботу наявний запис про те, що позивач з серпня 1992 по червень1997 працював в селянській спілці Мир на посаді механіка. Однак, вказаний запис засвідчений відтиском печатки селянського (фермерського) господарства ВІРА, та частково є нечитабельним внаслідок нечіткого зображення тексту запису. Також, у графі 2 розділу Дата не зазначені число, місяць рік про прийняття на роботу та звільнення з роботи. У графі 4 розділу На основі чого внесено запис (документ, його дата і номер) зазначено про те, що дані отримано згідно виписки трудового архіву від 08.11.2011.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивачем до позовної заяви долучені архівні довідки про трудовий стаж та про заробітну плату відповідно за №736 від 19.12.2022 та №737 від 19.12.2022, виданих КУ Трудовий архів Гусятинської селищної ради.

Архівна довідка №736 від 19.12.2022 містить відомості про те, що у документах архівного фонду селянської спілки Мир с. Гадинківці Гусятинського району є відомості про роботу у колгоспі Маяк, селянській спілці Мир с. Гадинківці Гусятинського району Шикули Олег. Ів. (так у документах) - 1992 рік; ОСОБА_1 (так у документах) -1993 рік; ОСОБА_1 (так у документах) -1994,1995, 1996, 1997 роки.

Аналогічно, в архівній довідці №737 від 19.12.2022 зазначено про те, що у документах архівного фонду селянської спілки Мир с. Гадинківці Гусятинського району значиться заробітна плата у колгоспі Маяк, селянській спілці Мир с. Гадинківці Гусятинського району ОСОБА_1 (так у документах) -1992; ОСОБА_1 / ОСОБА_2 (так у документах) -1993 рік; ОСОБА_1 (так у документах) -1994, 1995, 1996, 1997 роки.

Отже, суд вважає, що надані позивачем документи підтверджують період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир».

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що доводи відповідача щодо неможливості зарахування спірного періоду роботи до загального страхового стажу, оскільки в архівних довідках вказано неповно його по-батькові « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », тому вони не можуть ідентифікувати його, як конкретну особу, не беруться судом до уваги, оскільки, на думку суду, такі є формальною неточністю, а формальні неточності в документах за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, що в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що частиною четвертою ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 07.03.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир» протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.08.1992 р. по 30.06.1997 р. на посаді механіка в колгоспі «Маяк», селянської спілки «Мир».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 07.03.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.