Справа № 380/11040/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11040/22 пров. № А/857/4310/23 А/857/4311/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Костецький Н.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 12 год 21 хв. 01 лютого 2023 року, повне судове рішення складено 08 лютого 2023 року, та на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Костецький Н.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 13 год. 37 хв. 15 лютого 2023 року, повне судове рішення складено 23 лютого 2023 року, у справі №380/11040/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниця про визнання протиправними та скасування рішення та карток відмови,

В С Т А Н О В И В :

12.08.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниця, просив: - визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UA209160/2022/000057; - визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022; - визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UA209160/2022/000092; - визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган повинен зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Суд першої інстанції вказав, що відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище. Суд першої інстанції зазначив, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Суд першої інстанції зазначив, що у відповідача були в наявності усі документи, які підтверджують заявлені числові значення митної вартості та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за товар. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не наведено в оскаржуваних рішення та картці жодного аргументу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення товару, у зв`язку з чим відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару, тобто надані основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості товару за основним методом.

06.02.2023 представник Товариства подав до суду заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року заяву представника позивача про стягнення судових витрат з відповідача задоволено частково. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені Товариством до відшкодування 35 000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Суд першої інстанції вказав, що заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, виходячи з критерію пропорційності, розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 10000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційні скарги, просить такі скасувати, в задоволенні позову та заяви відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року мотивовано тим, що Львівська митниця мала підстави вважати, що взаємозалежність між продавцем та покупцем вплинули на ціну товару, а декларант у наданих документах не зміг продемонструвати, що заявлена вартість товару наближена до однієї з вартостей, визначених частиною 18 статті 58 Митного кодексу України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 основний метод не міг бути використаний для декларування митної вартості. Скаржник вказує, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу України. Скаржник зазначає, що у ході здійснення митного контролю була виявлена вартість товарів з подібними характеристиками раніше ввезених в Україну, яка міститься ЄАІС, яка є значно вищою за заявлену декларантом, у зв`язку з чим Львівська митниця мала обґрунтовані підстави вважати, що взаємозалежність позивача та контрагента вплинула на ціну оцінюваних товарів. Скаржник вказує, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Скаржник зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не довів митному органу того, що він має право декларувати товари придбані у пов`язаної особи за основним методом - за ціною договору (контракту). Скаржник вважає, що в рішенні суду не спростовані виявленні розбіжності під час митного оформлення, які були зазначенні в рішеннях про коригування митної вартості.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року мотивовано тим, що будь-яких документів про здійснення оплати за надану правничу допомогу не було надано до матеріалів судової справи. Скаржник вказує, що звіт до акта виконаних робіт підписаний лише адвокатом, хоча і вказано що він є звітом до акта, але сам акт не надано. Скаржник зазначає, що представником позивача не надано детального розрахунку витрат на правову допомогу, а отже документально не підтверджено, що гонорар є розумним та відповідає зазначеній сумі.

В судовому засіданні представник скаржника подані апеляційні скарги підтримав, представник позивача щодо таких заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідають.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.09.2016, основний вид економічної діяльності - 46.62 Оптова торгівля верстатами.

26.10.2016 року між «ITAPOL Sp.z.o.o.» (Продавець), та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено контракт № 1 відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує обладнання і верстати бувші у використанні і нові для обробки деревини. Одиницею виміру товару встановлюється шт. Товар постачається автомобільним транспортом на умовах FCA 36-004 Laka, Polska. Валюта контракту встановлюється в Євро. Загальна вартість контракту становить 750 000 Євро. Вартість упаковки врахована в ціні товару.

Відповідно до пункту 5 вказаного Контракту розрахунок за отриманий товар проводиться Покупцем шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця. Згідно з правилами переказу, установленими уповноваженим банком. Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 45 днів. Допускається внесення попередньої оплати.

Підтвердженням отримання товару по кількості служать товарно-транспортні накладні, CMR, специфікація підписані відповідальними особами.

14.04.2017 між Сторонами Контракту підписано додаткову угоду, якою внесені зміни до Контракту у зв`язку із перейменуванням назви фірми Продавця. Найменування «ITAPOL. Sp.z.o.o.» замінено на «ETAPOL Sp.z.o.o.».

Додатковими угодами від 12.10.2017, від 03.12.2018, від 16.10.2019, від 05.08.2020, від 10.12.2020, від 09.12.2021 року строк дії Контракту продовжувався.

На виконання умов вказаного Контракту фізична особа-підприємець ОСОБА_1 придбав відповідно до фактури VAT 5/2022 товар: калібрувальна шліфмашина Vietmac 1979 р.в.; пила напівформат Sicar 1997 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1984 р.в.; стругальний верстат Minimax 1996 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1980 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1981 р.в.; прес Comafer 1999 р.в.; двостороння фреза Balestrini 1980 р.в.; рубанок Utma 1969 р.в.

З метою переміщення вказаного Товару через митний кордон, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 31.01.2022 подав до Львівської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA209160/2022/001305 згідно з якою митна вартість товару, що імпортується, визначена за основним методом за ціною зовнішньоекономічного контракту.

За результатами перевірки вказаної митної декларації, а також наданих ФОП ОСОБА_1 документів Львівською митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000057, з таких причин: «Неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450».

08.02.2022 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700049/2 у графі 33 якого вказано, що митна вартість не може бути визнана у зв`язку з невірним обранням декларантом методу визначення митної вартості. Вказано, що декларант не показав, що заявлена митна вартість є наближеною до однієї з вартостей, визначених частиною 18 статті 58 МКУ. Зазначено, що продавець та покупець є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У Львівської митниці наявна інформація щодо продажу подібних товарів між непов`язаними суб`єктами за вищою митною вартістю. У зв`язку з чим Львівська митниця мала обґрунтовані підстави вважати, що така взаємозалежність вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Зазначено також, що під час розгляду документів було виявлено наступне: 1) задекларовано верстати деревообробні в асортименті, що були у використанні, на умовах поставки DAP - UA - м. Радехів. У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 27.01.2022 №б/н відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), наявна відмітка на фразі «перевезення не оплачено», що суперечить відомостям заявленим у митній декларації та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP - UA - м. Радехів;

2) в копії митної декларації країни відправлення від 28.01.2022 № 22PL301010E0075469 відомості про код товарів не відповідає заявленому у ЕМД, а саме: товар №2 код (верстати пиляльні) - заявлено товар №4 код ; товар №7 код - заявлено товар №5 код ; товар №8 код - заявлено товар №3 код ;

3) заявлений до митного оформлення рахунок-фактура про транспортні витрати від 27.01.2022 № 10/1/2022 не містить жодних реквізитів даної поставки оцінюваного товару, та номер і дата даного документу не відповідає відомостям у ЕМД;

4) у рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.01.2022 № 5/2022 виявлено розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару, а саме вказано що термін оплати становить 45 днів, та наступним у даному інвойсі заявлено, що машини продані згідно з умовами контракту №1 від 26.10.2016, у якому розділом 5. «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів.». Фактура-проформа до митного оформлення не подавалась;

5) за умовами контракту від 26.10.2016 № 1 розділом 3. «Базисні умови поставки товарів» передбачено, що всі витрати, пов`язані з митними формальностями, кожна сторона несе на своїй території, однак документи подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару.

Також у вказаному рішенні зазначено, що висновки експерта від 22.10.2021 № 21/1/418, від 22.11.2021 №21/1/475, та від 19.12.2021 № 21/1/527 про вартісні характеристики, не стосуються оцінки митної вартості товарів заявлених до митного оформлення Документи, що містять довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, які подані до митного оформлення, не містять інформацію що ідентифікує їх з оцінюваними товарами, тобто відомості про модель, марку, рік виготовлення, тощо. Подані до митного оформлення товари заявлено як такі, що використовувались, а відповідно до положень наказу Державної Митної Служби України від 01.07.2021р. № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», для підтвердження митної вартості обладнання, яке було в користуванні, необхідно надати документальне підтвердження його технічного стану, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також: дата початку експлуатації, інтенсивність експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту (профілактичний, поточний, капітальний), фізичний знос, повна та залишкова балансова вартість, технічний стан (наявність дефектів), вироблений ресурс і ресурс до списання. Такі відомості відсутні у поданих та додатково доданих документах.

Митним органом вказано, що проведено консультацію з декларантом, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме, методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: товар № 1 - МД від 17.11.2021 року № UA205030/2021/28281, де митна вартість такого товару становить 2,641892 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 23.10.2021 р. № UA209160/2021/12716, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 22.11.2021 р. № UA100360/2021/172589, де митна вартість такого товару становить 2,170063 дол. США за кг.; товар № 4 - МД від 26.01.2022 р. № UA807170/2022/4090, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 5 - МД від 28.01.2022 р. № UA500130/2022/3002, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.

Також ФОП ОСОБА_1 відповідно до фактури VАТ 21/2022 від 05.04.2022 придбав в «ETAPOL Sp.z.o.o.» чергову партію товару, а саме: калібрувальна шліфмашина SBF, 1999 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній WEINING, 1981 р.в.; фрезерний верстат PAOLONI, 1981 р.в.; пила BOTENE, 1980 р.в.; пила BOTENE, 1980 р.в.; рубанок STETON 1969 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній SCM, 1990 р.в.; рубанок MIDА, 1977 р.в.; рубанок SІCAR, 1980 р.в.; пила BOTENE, 1979 р.в.; пилка-шипоріз SPANEVELLO, 1971р.в.; калібрувальна шліфмашина COSTA, 1989 р.в.; рубанок SІCAR, 1985 р.в.

07.04.2022 з метою переміщенім через митний кордон вказаного товару, подано до Львівської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA209160/2022/003760 та документи на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, яка визначена за першим методом.

Львівською митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000092, з таких причин: «Неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450».

18.04.2022 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 у графі 33 якого зазначено, що митна вартість не може бути визнана у зв`язку з невірним обранням декларантом методу визначення митної вартості. Вказано, що декларант не показав, що заявлена митна вартість є наближеною до однієї з вартостей, визначених частиною 18 статті 58 МКУ. Зазначено, що продавець та покупець є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У Львівської митниці наявна інформація щодо продажу подібних товарів між непов`язаними суб`єктами за вищою митною вартістю. У зв`язку з чим Львівська митниця мала обґрунтовані підстави вважати, що така взаємозалежність вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Зазначено також, що під час розгляду документів було виявлено наступне: 1) до митного оформлення заявлено товар - верстати деревообробні в асортименті, що були у використанні, на умовах поставки DAP - UA - м. Радехів. У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 06.04.2022 №б/н відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), наявна відмітка на фразі «перевезення не оплачено», що суперечить відомостям заявленим у митній декларації та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP - UA - м. Радехів;

2) у рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.04.2022 №21/2022 виявлено розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару, а саме вказано що термін оплати становить 45 днів, проте згідно заявленого в ЕМД зовнішньоекономічного договору від 26.10.2016р. №1 розділ 5. «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів.». Фактура-проформа до митного оформлення не подавалась.

Таким чином, зроблено висновок, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Вказано, що висновки експерта від 22.10.2021 № 21/1/418, від 22.11.2021 №21/1/475, та від 19.12.2021 № 21/1/527 про вартісні характеристики, не стосуються оцінки митної вартості товарів заявлених до митного оформлення. Документи, що містять довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, які подані до митного оформлення, не містять інформацію що ідентифікує їх з оцінюваними товарами, тобто відомості про модель, марку, рік виготовлення, тощо. Подані до митного оформлення товари заявлено як такі, що використовувались, а відповідно до положень наказу Державної Митної Служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», для підтвердження митної вартості обладнання, яке було в користуванні, необхідно надати документальне підтвердження його технічного стану, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також: дата початку експлуатації, інтенсивність експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту (профілактичний, поточний, капітальний), фізичний знос, повна та залишкова балансова вартість, технічний стан (наявність дефектів), вироблений ресурс і ресурс до списання. Такі відомості відсутні у поданих та додатково доданих документах.

Зазначено, що проведено консультацію з декларантом, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: - товар №1 - МД від 06.10.2021р. № UA205140/2021/66490, митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг; - товар №2 - МД від 28.01.2022р. № UA209140/2022/007146, митна вартість такого товару становить 2,6601 дол. США за кг; - товар №3 - МД від 16.02.2022р. № UA100340/2022/511217, митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважаючи такі незаконними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів декларант разом з митними деклараціями типу №UA209160/2022/001305 від 31 січня 2022 року та №UA209160/2022/003760 від 07 квітня 2022 року надав товаросупровідні документи, зокрема: рахунки-фактури, автотранспортні накладні, декларації походження товару, калькуляцію транспортних витрат, видаткові накладні, висновки про вартісні характеристики товару, документи, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 26.10.2016 та доповнення до такого, копії митної декларації країни відправлення.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів та апеляційній скарзі митний орган вказує передусім на те, що митниця мала підстави вважати, що взаємозалежність між продавцем та покупцем вплинули на ціну товару, а декларант у наданих до митного оформлення та додаткових документах не зміг довести, що заявлена вартість товару наближена до однієї з вартостей, визначених частиною 18 статті 58 МКУ, відповідно до вимог частини 1 статті 58 основний метод не міг бути використаний для декларування митної вартості.

Такі аргументи скаржника суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з таких підстав.

Статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

Частинами 4-5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частинами 12-15 статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вказано, що для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під зазначені критерії.

Згідно з пунктом 2а статті 1 вказаної Угоди під час визначення того, чи є контрактна вартість прийнятною для цілей пункту 1, те, що покупець і продавець пов`язані між собою в рамках змісту статті 15, само по собі не є підставою вважати контрактну вартість неприйнятною. У такому разі повинні бути вивчені обставини навколо продажу й контрактну вартість повинно бути прийнято за умови, що ці відносини не вплинули на ціну. Якщо з урахуванням інформації, наданої імпортером або отриманої іншим чином, митна адміністрація має підстави вважати, що відносини вплинули на ціну, вона повинна повідомити свої аргументи імпортеру, а імпортеру повинно бути надано обґрунтована можливість для відповіді. Якщо імпортер того вимагає, це повідомлення аргументів повинно бути надано в письмовому вигляді.

Відповідно до частини 18 статті 58 МК України при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом - за ціною договору, якщо декларант при поданні митної декларації покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Таким чином, саме декларант зобов`язаний довести митному органу, що хоча продавець та покупець і пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну товарів, що були імпортовані.

Отже, саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари придбані у пов`язаної особи за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган, у разі наявності у нього сумнівів щодо впливу взаємозв`язку на ціну товарів, має надати декларанту свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце та витребувати додаткові документи, що передбачені частиною 4 статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути самодостатньою підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної.

Скаржник вказує, що оскільки у декларації митної вартості декларантом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 та «ETAPOL» SP. Z O.O. є пов`язаними особами, а також беручи до уваги той факт, що одним із засновників «ETAPOL» SP. Z O.O. є ОСОБА_2 (сайт міністерства юстиції РП www.ekrs.ms.gov.pl), митний орган дійшов висновку, що продавець та покупець є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року.

У графі 9(а) форми ДМВ від 16.11.2021 декларантом вказано, що продавець та покупець є пов`язаними особами у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Разом з тим, відповідно до листа «ETAPOL» SP. Z O.O. від 21.10.2021 вказана компанія створена у 2012 як ТОВ, співпрацю з позивачем здійснює з 2016 року. Позивач є постійним клієнтом та купує товари оптом за найнижчою ціною, що є нормальною торговою політикою в ЄС та Польщі. За цінову політику відповідає керівник компанії ОСОБА_3 . Крім того, «ETAPOL» SP. Z O.O. постійно виставляє додаткові рахунки за придбання товарів.

Також митному органу надано лист «ETAPOL» SP. Z O.O., де вказано, що пов`язаність осіб жодним чином не впливає і не може впливати на формування цін при продажі товарів.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 є батьком Покупця ФОП ОСОБА_1 та одним з трьох засновників Продавця: польської фірми «ETAPOL» SP. Z O.O. Керівництво польською фірмою та визначення її цінової політики здійснює громадянин Республіки Польща - ОСОБА_3 про що надано інформацію митному органу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що саме ОСОБА_3 зазначений як директор «ІTAPOL» SP. Z O.O. у контракті від 26.10.2016 №1 та додаткових угодах, які ним підписані як стороною Продавця.

В свою чергу митний орган належними та допустимими доказами не підтвердив, що участь ОСОБА_2 як співзасновника у «ETAPOL» SP. Z O.O. вплинула на вартість імпортованого товару, а лише обмежився вказівкою на нібито наявність інформації щодо продажу подібних товарів між непов`язаними суб`єктами за вищою митною вартість.

Проте, як це вбачається з оскаржуваних рішень про коригування, джерелом інформації щодо визначення митної вартості слугували товари №1-№5, митна вартість яких визначалась у доларах США за кг. Проте товар, який ввозився позивачем, найменувався як «верстати» та «машини», а тому незрозумілим суду є покликання на таке джерело інформації, яке вводить як декларанта -позивача так і суд в оману, і не може відображати реальної картини спірних правовідносин, та розцінюється судом як недобросовісне відношення уповноважених осіб митного органу до своїх обов`язків та порушення принципів, визначених у ч.2.ст.2 КАС України.

Відповідно до частини 14 статті 58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за основними характеристиками все ввезене позивачем обладнання було в експлуатації в стані, придатному для подальшої експлуатації, але потребуючого значного ремонту, заміни основних частин, вузлів, ступінь зносу - 65-80%. Подекуди обладнання перебуває в поганому стані, ступінь зносу - 85-90%.

До того ж, контрагентом «ETAPOL» SP. Z O.O. надана вартість придбаного обладнання з якої вбачається, що продаж такого відбувся з торговою націнкою 10-30%, в яку включені всі витрати на доставку за умовами поставки DAP.

Щодо відсутності у поданих до митного оформлення автотранспортних накладних CMR від 27.01.2022 №б/н та від 06.04.2022 №б/н відомостей у графі 14 (умови перевезення), та наявності відмітки на фразі «перевезення не оплачено», що, на думку скаржника, суперечить відомостям заявленим у митній декларації та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP - UA - м. Радехів, то суд апеляційної інстанції зауважує, що умови поставки Delivered at Place, скорочено DAP (Постачання в місці призначення) - одна з умов (термінів) Інкотермс, що означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

Транспортна накладна CMR - транспортний документ, найбільш широко використовуваний при міжнародних вантажних перевезеннях автомобільним транспортом. Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару. Підтверджує, що вантаж в момент прийняття знаходився в належному стані, в цілій упаковці, маркування і число місць відповідає зазначеним у накладній.

Отже, така накладна має значення лише для підтвердження укладення договору перевезення, не містить даних, які могли вплинути на митну вартість товару, а вартість транспортування, яка враховується у складі митної вартості товару, підтверджена попередньо вказаними документами, наданими позивачем до митного оформлення.

Як доречно зауважує позивач у своїх письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 не укладав договір перевезення з фірмою «ETAPOL» SP. Z O.O., умови оплати перевезення вантажу стосувались вказаної фірми та фірм «Agrofarm», «Khodtrans», які й зазначені в СМR як перевізники, жодних зобов`язань щодо оплати по договорах перевезень позивач на себе не брав.

Зазначене належними та допустимими доказами відповідач не спростовує.

Щодо виявлених митним органом розбіжностей у рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.01.2022 № 5/2022 та у рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.04.2022 №21/2022 у відомостях щодо умов оплати товару, а саме вказано що термін оплати становить 45 днів, та наступним у даному інвойсі заявлено, що машини продані згідно з умовами контракту №1 від 26.10.2016, у якому розділом 5. «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів.», то суд апеляційної інстанції зауважує, що рахунок-фактура є одним із розрахункових документів, які засвідчують факт надання послуги, тобто це розрахунково-платіжний документ, який передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцеві за фактично поставлений товар (фактично надану послугу).

При цьому, відповідно до пункту 5 контракту №1 від 26.10.2016, які не змінювались додатковими угодами, за згодою сторін передбачено можливість провести оплату після отримання товару, але не пізніше 45 днів, а не як вказано митним органо - 30 днів, а тому наведений у рахунку-фактурі порядок розрахунку укладеному контракту не суперечить.

В свою чергу, рахунок-проформа за своїм змістом є комерційним документом, який містить відомості про кількість, ціну та вартість товару, але не є розрахунковим документом, бо не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми, тому не виступає платіжним документом. У міжнародній практиці рахунок-проформа є товаросупровідним документом і на відміну від рахунку-фактури, одержувач рахунку-проформи не зобов`язаний оплачувати зазначену в ньому суму, відповідно і той, хто його складає, нічого не отримує.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що надані позивачем рахунки-фактури вказують вартість ввезеного товару та дозволяє такий ідентифікувати, містять інформацію про дату продажу, назву ввезених товарів, назви та реквізити фірм продавця і покупця, скріплені підписом та печаткою представника продавця.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі, що розглядається, ФОП ОСОБА_1 подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору (контракту). Крім того, позивачем підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості ввезених товарів, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, визначення митної вартості ввезеного товару за першим методом - за ціною договору.

Також, наданими ФОП ОСОБА_1 документами підтверджено, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів, а тому митний орган зобов`язаний застосувати перший метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контакту). В іншому випадку за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце, а цього, як вже зазначено вище, зроблено не було, що є порушенням частини 12 статті 58 цього Кодексу.

Щодо визначення судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, то суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку законності рішення суду щодо питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, вважає, що судом першої інстанції враховано зміст та обсяг наданих послуг та правильно визначено розмір витрат на професійну правничу допомогу, які є співмірними з ціною позову, відповідають принципу співрозмірності відносно затраченого адвокатом часу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що складність справи обумовлена як суттю спору й характером спірних правовідносин (нестандартний спір, нетипові правовідносини), так і кількістю учасників, обсягом доказів, кількістю засідань.

З урахуванням принципу пропорційності та співмірності, оцінюючи обґрунтованість доводів представника позивача щодо суми витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи, а також враховуючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем до відшкодування 35000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Виходячи з критерію пропорційності суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних відповідача, повинен становити 10000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви відсутності правових підстав для коригування митної вартості ввезеного позивачем товару та протиправності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 252, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року у справі №380/11040/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 17.05.2023 згідно з ч.3 ст.321 КАС України