Справа № 490/2121/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 490/2121/22
Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Навроцького Степана Андрійовича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП Навроцького С.А., УПП у Львівській області ДПП, в якому просив скасувати постанову серії БАА №458474 від 8.06.2022р. про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 8.06.2022р. об 11:35год. він керував транспортним засобом «Volkswagen Tourage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м.Львів, по вул.Миколайчика,9 та був зупинений на вимогу інспектора УПП, який побачив на лобовому склі авто прикріплений відеореєстратор, після з`ясування того, що пристрій вимкнений та не працює, інспектор наголосив на тому, що позивач керує транспортним засобом із затемненим лобовим склом і що останній має негайно, на місці, зняти покриття з лобового скла транспортного засобу, інакше, відносно нього буде складена постанова про порушення ПДР.

Позивач вважає, що по-перше, інспектор керувався лише особистою думкою під час визначення рівня затемненості покриття, визначав візуально, навіть не заходячи в автомобіль, перевірка тонування скла автомобіля визначалася поліцейським на око, тобто без застосування спеціальних вимірювальних приладів, які визначають пропускну здатність лобового скла транспортного засобу.

По-друге, на прохання позивача скористатись спеціальним приладом для визначення рівня затемненості інспектором було проігнороване.

Окрім цього, позивач пояснив інспектору, що транспортний засіб не належить йому на праві власності та він не має права вносити зміни в конструктивні елементи даного транспортного засобу, оскільки може щось пошкодити.

Проте, інспектор роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області Навроцький С.А. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №458474, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП за порушення ним п.31.4.7 ПДР.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки він не порушував вимоги п.31.4.7 ПДР, а матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ним зазначеного правопорушення. При цьому вказав, що інспектор без жодних належних та допустимих доказів, всупереч вимогам КУпАП, притягнув його до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2023р. адміністративний позов задоволено.

Постанову інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області Навроцького С.А. УПП у Львівській області серії БАА №458474 від 8.06.2022р. про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП - скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , провадженням закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,2грн..

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку відсутній склад правопорушення, який зазначено в оскаржуваній постанові, а тому наявні законні підстави для скасування спірної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БАА №458474 від 8.06.2022р., ОСОБА_1 8.06.2022р. об 11:35год. в м.Львів, по вул.Миколайчика, 9, керував транспортним засобом Volkswagen Touareg д/н НОМЕР_1 із нанесеним покриттям на лобове скло, що обмежує оглядовість та погіршує його прозорість з місця водія, чим порушив вимоги п.31.4.7.в ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121 КУпАП. На підставі чого, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 340грн..

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність, протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, ст.7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Положеннями ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 7.11.2015р. за №1395, якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Приписами ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч.1,2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджено Наказом МВС України 18.12.2018р. за №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Так, дослідивши матеріали справи, судова колегія не вбачає належних доказів, у розумінні ст.251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відсутність складу правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові та необхідності закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності сторін, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП, та правомірність оскаржуваної постанови, то судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанцій про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, судова колегія зазначає, що у постанові Верховного Суду ВС/КАС від 8.07.2020р. у справі за №463/1352/16-а вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018р. у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що будь-яких належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71), та який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення правил дорожнього руху.

Проте, апеляційний суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 3 ч.3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача та скасування спірної постанови, оскільки у справі немає беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а тому відсутній склад цього правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2023р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло