Справа № 420/2450/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/2450/22
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача-Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

секретар - Цибульська Ю.М.

за участю: представника апелянта - Куценка Н.В.

представника відповідача - Будницького К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 по справі № 420/2450/22 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.12.2021 по 31.01.2022 у розмірі 25818,24 грн.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 22.04.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9; ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнив частково.

Зобов`язав Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.12.2021 по 31.01.2022 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. В решті позовних вимог - відмовив.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення набрало законної сили 24.05.2022.

На виконання вищезазначеного рішення Одеським окружним адміністративним судом 13 червня 2022 року видано виконавчий лист.

23.11.2022 позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі.

В обґрунтування заяви зазначено, що 22.06.2022 позивач звернувся до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань із заявою щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

На зазначену заяву позивачем було отримано лист Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 05.07.2022 №3/185/ягд, в якому повідомлено про те, що «Залишки коштів на рахунках за бюджетною програмою КПКВК 3601020 «виконання покарань установами і органами Державної-виконавчої служби України відсутні, кошти будуть виплачені за умови надходження фінансування».

Також отримано лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 07.07.2022 №12/1-4930-Гр/Вс, в якому повідомляється про те, що Департамент з питань виконання кримінальних покарань не є стороною даної судової справи, виконати рішення суду, на підставі виданого виконавчого листа від 22.04.2022 №420/2450/22 не вбачається за можливе.

13.09.2022 за заявою стягувача у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 69819291 з примусового виконання виконавчого листа №420/2450/22, виданого Одеським окружним адміністративним судом 13.06.2022.

Однак, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 у справі № 420/2450/22 боржником досі не виконано.

Окрім того заявник зазначає, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Також вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1252 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції реорганізовано шляхом приєднання до територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції () перебуває у стані припинення.

Згідно з наказом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.02.2021 року №228/ос-21 Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції припинило здійснення повноважень та відповідних функцій, лише в особі комісії з реорганізації управління здійснює заходи, пов`язані з реорганізацією державного органу та ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови № 1252 правонаступником територіального органу Міністерства юстиції, який реорганізується згідно з пунктом 1 цієї постанови, є міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, ідентифікаційний код юридичної особи 40867311: в стані припинення з 28.12.2020.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань щодо Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, ідентифікаційний код юридичної особи 43501242: дата запису про проведення державної реєстрації 10.02.2020.

На підставі наведеного, на думку заявника наявні всі підстави для задоволення заяви заміни боржника у виконавчому листі та сторони у виконавчому провадженні.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.12.2022 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі - задовольнив.

Замінив сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ) на його правонаступника - Департамент з питань виконання кримінальних покарань (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 81).

Постановляючи ухвалу від 02.12.2022 суд першої інстанції виходив з того, що відбулась реорганізація Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Також суд зазначив, що виконання судового рішення у справі № 420/2450/22 по суті позовних вимог ускладнено тривалим процесом реорганізації юридичної особи публічного права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про заміну боржника у виконавчому листі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, Департамент з питань виконання кримінальних покарань подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати, якою у задоволенні заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не враховано, що запис про припинення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, останнє є правоздатною і дієздатною юридичною особою, майнові зобов`язання якої не припинилися та не перейшли до правонаступника внаслідок прийняття рішення про її ліквідацію, позаяк перебування юридичної особи у стані припинення з урахуванням приписів статей 50-601, 604-609 ЦК України не є підставою для припинення зобов`язання.

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що заява щодо заміни боржника та сторони у виконавчому провадженні від позивача до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань не надходила. Також, судом першої інстанції на адресу апелянта не надсилалась ухвала про призначення до розгляду вказаної заяви, у зв`язку з чим апелянт був позбавлений права надати свої заперечення підтверджуючими документами та прийняти участь в судовому засіданні, що в свою чергу призвело до порушень судом ст. ст. 8, 9, 167 КАС України.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином під розписку (а.с. 210).

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Представник апелянта в судовому засіданні просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положеннями абз.1 ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. п. 5, 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі - Порядок № 1074) орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За змістом п. 7 Порядку № 1074 майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

За приписами п. 8 Порядку № 1074 внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

16 грудня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1252 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», якою реорганізовано територіальний орган Міністерства юстиції - Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови установлено, що: здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією територіального органу згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції; правонаступником територіального органу Міністерства юстиції, який реорганізується згідно з пунктом 1 цієї постанови, є міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

Наказом Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 22.02.2021 № 228/ОС-21 визначено Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції припинити з 22.02.2021 здійснення повноважень та функцій у напрямку здійснення керівництва оперативно-службовою діяльністю підпорядкованих йому установ виконання покарань та слідчих ізоляторів.

Оскільки відбулась реорганізація Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви позивача про заміну боржника у виконавчих листах правонаступником - Департаментом з питань виконання кримінальних покарань.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасними з огляду на таке.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Вирішуючи питання публічного правонаступництва, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме: тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

У вказаній постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

У випадку повного правонаступництва до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині перерахунку та виплати заробітної плати.

Такий підхід ґрунтується на конституційних принципах безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.

Виконавчий лист у даній справі видано на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022, яким, зокрема, зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.12.2021 по 31.01.2022 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Отже, спір у цій справі виник у відносинах публічної служби у зв`язку з проходженням та припиненням позивачем державної служби.

Таким чином, обов`язок боржника, що випливає з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 не стосується публічно-владних функцій у сфері здійснення повноважень та функцій у напрямку здійснення керівництва оперативно-службовою діяльністю підпорядкованих йому установ виконання покарань та слідчих ізоляторів.

З огляду на указане, заміна Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції як боржника у виконавчих документах може мати місце виключно у випадку фактичного його вибуття унаслідок припинення, та переходу всіх його прав та обов`язків до правонаступника (повного правонаступництва).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2023 по справі № 540/1596/21, від 03.11.2022 по справі № 826/8353/17, від 26.10.2022 по справі № 640/4581/20, від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18, від 14.04.2021 у справі № 826/14904/18, від 10.02.2022 у справі № 803/172/16, від 18.04.2022 у справі № 805/3965/16-а.

Згідно приписів статті 104 Цивільного Кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції () з 28.12.2020 перебуває у стані припинення.

При цьому, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10 лютого 2020 року було зареєстровано юридичну особу, номер запису: 1 090030, Департамент з питань виконання кримінальних покарань ().

Разом з тим, запис про припинення Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції () у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення судом питання про заміну боржника виконавчого провадження відсутній.

Таким чином, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в розумінні наведених положень чинного законодавства як сторона виконавчого провадження не вибуло, а отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви позивача.

З огляду на наведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі по справі № 420/2450/22 з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ) на його правонаступника - Департамент з питань виконання кримінальних покарань (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 81).

Крім того в апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що заява щодо заміни боржника та сторони у виконавчому провадженні від позивача до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань не надходила.

Також апелянт вказує, що судом першої інстанції на адресу апелянта не надсилалась ухвала про призначення до розгляду вказаної заяви, у зв`язку з чим апелянт був позбавлений права надати свої заперечення підтверджуючими документами та прийняти участь в судовому засіданні, що в свою чергу призвело до порушень судом ст. ст. 8, 9, 167 КАС України.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду таке.

За змістом ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до абз. 3 п. 7 ч. 1 ст. 167 КАС України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Також, положеннями ч. 1 ст. 379 КАС України встановлено, що заміна сторони виконавчого провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Вказана норма процесуального права зобов`язує суд при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження здійснити повідомлення державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи, натомість Департамент з питань виконання кримінальних покарань у цьому випадку не є ані державним виконавцем, ані заінтересованою особою, яка звернулася з поданням (заявою), ані учасником справи.

У свою чергу Департамент з питань виконання кримінальних покарань скористався правом на оскарження ухвали суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, передбаченим КАС України.

Відтак, з урахуванням викладеного, вищевказані доводи апелянта, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 по справі № 540/1596/21.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі від 23.11.2022 слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 по справі № 420/2450/22 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 по справі № 420/2450/22 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та боржника у виконавчому листі від 23.11.2022 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 17 травня 2023 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.