Справа № 340/215/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2023 року м. Дніпросправа № 340/215/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 ( суддя першої інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/215/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обчислення мені розміру пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених довідкою державної установи "Петрівська виправна колонія (№ 49)" за № К49-3458-9/1 від 04.11.2022, шляхом їх ділення на 24, а не на 11 останніх фактичних місяців моєї служби підряд перед звільненням;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в подальшому здійснювати мені виплату пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених довідкою державної установи "Петрівська виправна колонія (№ 49)" за № К49-345 8-9/1 від 04.11.2022, шляхом їх ділення на 11 останніх фактичних місяців моєї служби підряд перед звільненням, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з моменту призначення мені пенсії за вислугу років її перерахунок, з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених довідкою державної установи "Петрівська виправна колонія (№ 49)" за № К49- 3458-9/1 від 04.11.2022, шляхом їх ділення на 11 останніх фактичних місяців моєї служби перед звільненням, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб та здійснити мені виплату недоодержаних грошових сум з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що загальну суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії за 11 місяців мали ділити на 11, а не на 24, оскільки прослужив в Державній кримінально-виконавчій службі України, з якої звільнився на пенсію, лише 11 повних місяців.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 позов задоволено.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Станом на день звільнення вислуга років склала:

в календарному обчисленні - 25 років, 01 місяць, 01 день;

в пільговому обчисленні - 26 років, 09 місяців, 01 день.

Державною кримінально - виконавчою службою України сформовано необхідний пакет документів для обрахунку та призначення позивачу пенсії за вислугу років, який направлено до ГУ ПФУ у Кіровоградській області.

Зокрема, до вказаних документів бухгалтерією установи також долучено довідку № К49-3458-9/1 від 04.11.2022 про додаткові види грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні пенсії осіб рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої системи, за період з листопада 2021 року по вересень 2022 року, начальника відділення соціально - психологічної служби відділу соціально - виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби Кулика А.В.

Згідно вказаної довідки встановлено, що на день звільнення я одержував такі види грошового забезпечення, а саме:

посадовий оклад 4 930 грн.,

оклад за звання (майор внутрішньої служби) 1 340 грн.,

надбавку за вислугу років 3 135 грн.

Крім того, згідно вказаної довідки також встановлено, що, в період з листопада 2021 року по вересень 2022 року (всього за 11 повних календарних місяців служби в установі), позивач одержував щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме:

надбавку за особливості проходження служби всього на загальну суму 28 302, 97 грн.,

премію всього на загальну суму 42 120, 64 грн.

Відповідачем повідомлено позивача, що при призначення пенсії середня сума щомісячних додаткових видів одержаного грошового забезпечення та премії визначались шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення.

Тобто розрахунок проведено наступним чином, а саме: загальна сума надбавки за особливості проходження служби за 11 календарних місяців в розмірі 28 302, 97 гри., + премія за 11 календарних місяців служби в розмірі 42 120, 64 грн., = 70 423, 61 грн., : 24 = 2934, 31 грн., + посадовий оклад 4930 грн., + звання (майор внутрішньої служби) 1340 грн., + надбавка за вислугу років 3135 грн., = 12 339, 31 х 0, 68 - 8 390, 73 грн.

Отже, обчислюючи згадану середню суму, яка впливає на розмір пенсії, Управління не витребувало і не використовувало довідку органу податкової міліції про щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премію (а.с.62-65).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, з метою захисту порушеного права на пенсійне забезпечення позивача звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

Приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Нормами статті 9 Закону № 2011-ХІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, до складу грошового забезпечення входять чотири види складових, а саме: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок), дія якого поширюється і на осіб начальницького складу податкової міліції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716, до яких, у свою чергу, відноситься позивач.

Пункт 7 Порядку встановлено загальний порядок обчислення розміру пенсії, у тому числі порядок обчислення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Так, відповідно до абз. 1-3 пункту 7 Порядку, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Тобто, розмір розрахованої військовослужбовцям пенсії безпосередньо залежить від розміру отримуваного ними грошового забезпечення (основного та додаткового) за період проходження ними військової служби, з яких був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому за загальним правилом середній розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії розраховується шляхом ділення загальної їх суми за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням на 24 місяці.

Разом з тим, суд вважає, що такий розрахунок повинен застосовуватися до тих військовослужбовців, які безперервно проходили військову службу протягом 24 календарних місяців перед звільненням та виходом на пенсію. Зазначене покликане забезпечити реальне визначення середнього розміру отриманих такими особами додаткових видів грошового забезпечення та сплаченого з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки їх сума має безпосередній вплив на розмір пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.08.1997 по 06.07.2004 проходив службу в органах внутрішніх справ України, в період з 13.07.2004 по 27.09.2021 проходив службу в органах податкової міліції України, а в період з 01.11.2021 по 27.10.2022 проходив службу в органах Державної кримінально - виконавчої служби України.

Отже, період фактичної роботи позивача, що передував виходу на пенсію, є меншим, ніж 24 календарні місяці.

Зокрема, вислуга років є сукупністю періодів трудової діяльності особи, що дає такій право на призначення пенсії. В свою чергу, механізм розрахунку середнього розміру додаткових видів грошового забезпечення залежить від інших показників, аніж вислуга років.

Відповідно до положень абз. 4 пункту 7 Порядку, для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. № 748, від 3 вересня 2005 р. № 865, від 9 березня 2006 р. № 268 і від 15 листопада 2006 р. № 1588), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю), починаючи з січня 2008 року на кількість таких місяців.

Таким чином, нормами Порядку передбачений окремий механізм обчислення середнього розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для осіб, що перебували на службі перед звільненням менше, ніж 24 календарні місяці підряд.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 не працював останні 24 календарні місяці служби у податковій міліції і Службі підряд, мало місце перерва між службою у податковій міліції і Службі у два місяці, а тому при розрахунку середньої суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для визначення розміру пенсії слід враховувати саме положення абз. 4 пункту 7 Порядку.

Верховний Суд в постанові від 23.04.2019 у справі №766/12481/16-а зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, та у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 в адміністративній справі №340/215/23залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 травня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва