Справа № 580/2104/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року справа № 580/2104/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Геращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні його з військової служби за період з 28.12.2022 по 07.03.2023 в сумі 36093,40 грн (без утримання податків та обов`язкових платежів).

Позов мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача з військової служби своєчасно не виплатив йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, тому позивач вважає, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України за період з 28.12.2022 по 07.03.2023 у сумі 36093,40 грн (без утримання податків та обов`язкових платежів).

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 з врахуванням вимог ст. 122 КАС України прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що виключення позивача зі списку військової частини НОМЕР_1 відбулось 27.12.2022, тобто у кінці бюджетного року, тому була неможливо здійснити йому виплату грошової компенсації за неотримане речове майно. Також відповідачем зазначено, що військова частина НОМЕР_1 безпосередньо здійснює боротьбу із збройною агресією російської федерації проти України, тому командування військової частини НОМЕР_1 не мало реальної змоги вчасно розрахуватись із позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022 №455 його звільнено зі служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про не придатність до військової служби з виключенням з військового обліку) відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вищезазначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022 №455 визначено, зокрема, виплатити позивачу компенсацію за нараховане до видачі речове майно в сумі 50164,50 грн.

На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2022 №455 на картковий рахунок позивача 08.03.2023 здійснено перерахунок коштів у сумі 49412,03 грн, як компенсації за нараховане до видачі речове майно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно приписів ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116-117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статті 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 22 червня 2018 року (справа №810/1092/17), від 04 квітня 2018 року (справа № 524/1714/16-а), від 25 квітня 2019 року (справа №524/3937/15-а), від 11 червня 2019 року (справа №524/8023/16-а), від 06 серпня 2019 року (справа №826/9793/18), від 30 жовтня 2019 року (справа №806/2473/18).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Процедура нарахування середнього заробітку працівника визначається за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку №100 збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься вимушений прогул, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку №100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

За правилами пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із наявної у матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 №26 судом встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 515,62 грн (15726,30 грн (грошове забезпечення позивача у жовтні 2022 року) + 15726,30 грн (грошове забезпечення позивача у листопаді 2022 року) / 61 календарний день = 515,62 грн).

Оскільки час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.12.2022 по 07.03.2023 становить 70 календарних днів, відтак сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 36093,40 грн (515,62 грн (середньоденний заробіток) х 70 днів затримки розрахунку при звільненні).

Таким чином, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 36093 (тридцять шість тисяч дев`яносто три) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО