Справа № 686/19768/22
Суддя: Колієв С. А.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/172/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Колієва С.А.

секретаря судового засідання Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним позовом в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Хмельницькій області ДПП НПУ Венгера В.І. серії ЕАР № 5901230 від 16.09.2022 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до вищевказаної постанови, він був визнаний винуватим у тому, що 16.09.2022 року о 18.24 год. по вул. Свободи, 12, після здійснення ДТП він перемістив свій транспортний засіб, чим порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху. Вважає вказану постанову незаконною і такою, що ухвалена із суттєвими порушеннями КУпАП та без встановлення фактичних обставин. Зазначив, що під час розгляду справи працівником поліції була грубо порушена процедура розгляду справи, йому не були роз`ясненні права; висновок поліцейського про порушення ним п.10.3 ПДР, як зазначено у постанові, є безпідставним та жодними доказами не підтверджений. Крім того опис дій, які йому ставляться у провину не відповідає змісту пункту 10.3 ПДР України, порушення якого зазначено у постанові.

У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що із змісту оскаржуваної позивачем постанови встановлено, що останній, 16.09.2022 року о 18 год. 24 хв. за адресою: м. Хмельницький вул. Свободи 12, будучи учасником ДТП, здійснив переміщення транспортного засобу Ауді А4 н.з. НОМЕР_1 до приїзду поліції, чим фактично порушив вимоги п.2.10 в ПДР України. Факт порушення вищевказаних правил дорожнього руху фактично було встановлено та підтверджено під час розгляду Хмельницьким міськрайонним судом справи №686/20293/22 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності водія іншого транспортного засобу за ст.124 КУпАП, в якій ОСОБА_1 приймав участь як потерпілий. При цьому просив врахувати, що посилання у відповідній постанові на порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 ПДР є очевидною опискою. За таких обставин вважав, що оскаржувана позивачем постанова інспектора поліції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не має. Також просив врахувати, що вимоги позивача щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки факт їх реального понесення останнім не підтверджений; до того ж заявлена сума відшкодування вочевидь не відповідає критерію співмірності складності справи, не підтверджена реально наданим адвокатом послугами та витраченим на їх надання часом.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалах.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Встановлено, що постановою серія ЕАР №5901230 інспектора поліції УПП в Хмельницькій області Венгера В.І. від 16.09.2022 року, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 був визнаний винуватим у тому, що він, керуючи автомобілем Ауді А4 н.з. НОМЕР_2 , 16.09.2022 року о 18 год. 24 хв. у м. Хмельницький по вул. Свободи, 12, після здійснення ДТП, перемістив свій автомобіль до приїзду поліції, чим порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою начальника УПП в Хмельницькій області Роо О.А. від 29.09.2022 року постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5901230 від 16.09.20022 року стосовно ОСОБА_1 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Вказана постанова начальника УПП в Хмельницькій області Роо О.А. від 29.09.2022 року була оскаржена ОСОБА_1 та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2023 року (справа №6865/21023/22) скасована як незаконна. Зазначене рішення суду набуло чинності 14.03.2023 року.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством ст.1 КУпАП.

Приписами частин 1-3 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України ч.1 ст.246 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (частини 1, 2 та 3 ст.283 КУпАП).

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства Внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до положень розділів ІІІ та ІV вказаної Інструкції, яким визначені порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та порядок винесення постанова по справі про адміністративне правопорушення, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а постанова по справі про адміністративні правопорушення, яке передбачене ст.125 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення; розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміст якої повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Статтею 125 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за вчинення особою інших порушень правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Як встановлено із змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП за вчинення порушення п.10.3 ПДР України. При цьому, в якості обставин, які свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 ПДР України у постанові зазначено, що останній 16.09.2022 року о 18 год. 24 хв., після ДТП перемістив свій транспортний засіб Ауді А4 н.з. НОМЕР_1 до приїзду поліції.

Разом з цим суд зазначає, що пунктом 10.3 ПДР України визначено, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Таким чином слід констатувати, що висновок поліцейського про порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 Правил дорожнього руху України нічим не підтверджений та не відповідає фактичним обставинам, які зазначені у самій постанові.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Таким чином матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 ПДР, за викладених у оскаржуваній постанові обставин та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Посилання представника відповідача на те, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським фактично допущена описка у зазначенні пункту ПДР, який порушив позивач, і що сам факт переміщення ОСОБА_1 свого транспортного засобу після ДТП, яка сталася 16.09.2022 року, до приїзду поліцейських було встановлено під час дослідження таких обставин у справі № 686/20293/22, як на підтвердження правомірності винесеної поліцейським оскаржуваної постанови, суд вважає безпідставними. Так, згідно положень ст.283 КУпАП у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності повинно бути зазначені опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Невідповідність висновків у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності щодо зазначення конкретного пункту ПДР, порушення якого ставиться у провину особі, фактичним обставинам справи, слід кваліфікувати саме як на відсутність в діях такої особи вини у порушенні відповідного пункту ПДР та як наслідок складу відповідного адміністративного правопорушення, і не дає суду право констатувати про фактичне вчинення особою порушень іншого пункту ПДР.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 слід задовольнити та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Хмельницькій області ДПП НПУ Венгера В.І. серії ЕАР № 5901230 від 16.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 496,20 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9924,00 гривень суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як на підтвердження надання професійної правничої допомоги у даній справі та понесених ним витрат позивачем представлений договір про надання правової допомоги від 15 серпня 2022 року та акт про надання послуг від 20.09.2022.

За змістом вказаного договору, предметом останнього є надання Адвокатським об`єднанням Клієнту ОСОБА_1 на умовах і в порядку визначених Договором усіма законними методами та способами.

При цьому, згідно п.2 Договору, зобов`язання Адвокатського об`єднання включають у себе різні дії щодо збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у адміністративних, цивільних, трудових справах, справах про адміністративні правопорушення.

Згідно представленого акту про надання послуг від 20.09.2022 року витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі становлять 9924 гривень і така сума складається із: попередня консультація з питань підготовки та подання заяви про зміну позовних вимог, участь у розгляді справи 2481,000 грн., підготовка позову щодо скасування постанови УПП 4962,00 гривень; участь у розгляді справи по суті 2481,00 грн.

При цьому суд звертає свою увагу на те, що представленим договором про надання правової допомоги не підтверджується наданням правничої допомоги виключно саме в рамках судової справи №686/19768/22, а відтак надані позивачем Договір та Акт не є доказами на підтвердження того, що витрати понесені на юридичну допомогу, надані виключно у даній справі. При цьому до складу наданих послуг включена попередня консультація з питань підготовки та подання заяви про зміну позовних вимог, участь у розгляді справи, чого фактично зроблено адвокатом не було. Позов поданий самим позивачем, а справа розглядалася за відсутності сторін, в тому числі і представника позивача. Крім того, суду не представлено належних доказів фактичного понесення позивачем відповідних витрат, які заявлені ним до відшкодування. За таких обставин в задоволенні вимог про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР №5901230 від 16.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄРДПОУ: 40108646, адреса: 03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд 3.

Повний текст рішення виготовлений 10.05.2023 року.

Суддя: