Справа № 200/12177/19-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

м. Київ

справа №200/12177/19-а

адміністративне провадження № К/9901/8031/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 (головуючий суддя Арабей Т.Г., судді Геращенко І.В., Міронова Г.М.)

у справі №200/12177/19-а

за позовом ОСОБА_1

до Соледарської міської ради

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. 15.10.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою (з урахуванням уточнень) до Соледарської міської ради, в якій просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади;

1.2. зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської територіальної громади.

2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

2.1. Визнано протиправною бездіяльність Соледарської міської ради, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га.

2.2. Зобов`язано Соледарську міську раду надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу №3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади.

3. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду 09.12.2019.

3.1. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Соледарської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

3.2. Визнано протиправними дії щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 та зобов`язано Соледарську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер: :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової позиції суду, наданої у цьому рішенні.

3.3. Стягнуто з Соледарської міської ради (ідентифікаційний код 04052873, 84545, Донецька обл., м. Соледар, вул. Паркова, 3-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмір 2 850,00 грн (дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень).

3.4. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини:

4.1. ОСОБА_1 21.06.2019 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення Васюківського старостинського округу № 3 комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади.

4.2. Відповідач, розглянувши звернення позивача надав відповідь листом від 30.08.2019 за № П-67-18-25, в якому зазначив, що до Соледарської міської ради позивачем була подана заява від 21.06.2019 з додаванням викопіювання місця розташування відповідної земельної ділянки щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за межами населених пунктів колишньої Васюківської сільської ради. Поданий пакет документів було розглянуто Соледарською міською радою та підготовлено і винесено на розгляд сесії міської ради проект рішення «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

4.3. За результатами розгляду даного проекту рішення пункт 1.12 було виключено у зв`язку із запереченням виконуючого обов`язки старости Васюківського старосинського округу № 3 Мороза Ю.В., які базуються на бажанні жителів громади створити па визначеній земельній ділянці - громадські пасовища.

4.4. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, за результатами розгляду заяви позивача відділом земельних ресурсів Соледарської міської ради було підготовлено та винесено на розгляд проект рішення міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», що підтверджується витягом з протоколу № 47- 46 сесії міської ради 7 скликання.

4.4. Враховуючи заперечення виконуючого обов`язки старости Васюківського старостинського округу № 3 Мороза Ю.М., яке надійшло до відповідача 09.08.2019 та зареєстровано за № 3191/18-26, щодо відкладення розгляду заяви позивача доки не сформуються території громадських пасовищ та сіножатей на території Васюківського старостинського округу № 3 задля задоволення громадських потреб мешканців сіл, відповідачем прийнято рішення «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» за виключенням пунктів 1.12 та 1.13, які стосувалися надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в яких розглядаються заяви позивача та ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з протоколу № 47 46 сесії міської ради 7 скликання та змістом рішення міської ради.

4.5. Тобто питання щодо розгляду зави позивача було знято з розгляду на засіданні 46 сесії міської ради та фактично не розглядалось та рішення щодо заяви позивача депутатами на пленарному засіданні сесії ради не приймалось.

4.6. Не погодившись з прийнятим радою рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом..

5. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою без визначення підстав для відмови, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є зобов`язання ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

6. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, вказавши на порушення відповідача у нерозгляді питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у зв`язку з чим задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл є передчасним.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. Позивач - ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020, в якій просив її скасувати та залишити в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019.

7.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та допущення ними порушень норм процесуального права. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції скасовано законне та обґрунтоване рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019. При цьому, доводи позивача фактично зводяться до незгоди із способом захисту своїх порушених права та інтересів. На переконання позивача, відповідач у цій справі допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні позивачу дозволу, оскільки обґрунтованих підстав для відмови у наданні відповідного дозволу у відповідача не було. У касаційній скарзі наведені правові висновки Верховного Суду, які викладені у його постановах від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 06.03.2019 у справах №1640/2592/18, № 1640/2594/18 та від 11.09.2019 у справі №819/570/18, які, на думку ОСОБА_1 , не узгоджуються із висновками суду апеляційної інстанції.

7.1. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

8. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Згідно з пунктом «в» частини 3 статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

12. Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

13. За змістом частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

14. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).

15. Відтак, нормами земельного законодавства передбачені підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

16. Поряд з цим, до відання виконавчих органів сільських рад належить й організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, що передбачено частиною 1 статті частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

17. За частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

18. Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

19. Зазначене дає підстави для висновку, що на орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування покладено обов`язок розгляду у місячний строк клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, за результатами якого приймається рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні.

20. Зі встановлених обставин справи судами попередніх інстанцій вбачається, що рішенням Соледарської міської ради № 7/46-1066 від 29.08.2019 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки» питання щодо надання такого дозволу ОСОБА_1 не вирішено з огляду на наявність заперечень в.о. старости Васюківського старостинського округу № 3 Мороза Ю.М. та винесення питання щодо надання дозволу на окреме голосування.

21. Доказів та обставин того, що питання з приводу надання дозволу ОСОБА_1 було вирішено у майбутньому, судами попередніх інстанцій не встановлено.

22. У судовій правозастосовчій практиці Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 13.12.2018 у справі №800/434/17 та інших) неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

23. Фактичні обставини вказують на те, що відповідач - Соледарська міська рада, у даному випадку не прийняв жодного рішення, що передбачені частиною 7 статті 118 ЗК України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи про відмову у його наданні. Натомість, Соледарська міська рада допустила протиправну бездіяльність, виключивши з розгляду питання щодо отримання позивачем бажаної земельної ділянки.

24. Таким чином, колегія суддів частково погоджується з доводами позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності, однак не з мотивів ненадання позивачу дозволу, а з мотивів неприйняття жодного з передбаченого ЗК України рішення.

25. У розрізі зазначеного, суд касаційної інстанції погоджується із апеляційним судом в частині того, що позовна вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є передчасною, оскільки фактично Соледарська міська рада не здійснила розгляду клопотання позивача з прийняттям відповідного рішення. Задоволення цієї позовної вимоги означатиме про необхідність прийняття відповідачем позитивного рішення, у той час як останнім жодного рішення про задоволення чи відмову не приймалось, та, у свою чергу, свідчитиме про втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

26. Повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач.

27. Разом з цим, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення в цій частині, діяв найбільш оптимальним шляхом, захищаючи саме ті права, щодо яких подана його позовна заява.

28. Такий підхід до захисту порушених права позивача відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.11.2020 по справі №420/3040/19 .

29. Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 06.03.2019 у справах №1640/2592/18, № 1640/2594/18 та від 11.09.2019 у справі №819/570/18, оскільки обставини справ є нерелевантними по відношенню до обставин справи №200/12177/19-а.

30. Так, висновки Верховного Суду у постановах від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17 обумовлені протиправною формальною відмовою позивачу у затвердженні проекту землеустрою з підстав, не передбачених діючим законодавством, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою визнано обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

31. У постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справах №1640/2592/18, №1640/2594/18 ухвалені рішення про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за обставин, коли позивачам неодноразово (4 рази) листами відповідача повідомлялось про недоліки проектної документації.

32. Верховим Судом у постанові від 11.09.2019 по справі №819/570/18 правомірність зобов`язання сільської ради надати дозвіл обґрунтовано неодноразовим неправомірними відмовами у наданні дозволу.

33. Відтак, обставини справ, на які посилається позивач, є відмінними від обставин цієї справи, а тому висновки, зроблені під час їх розгляду, не можуть бути безумовно застосованими до спірних правовідносин.

34. Відповідно до частин 1 -3 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

35. У зв`язку з викладеним колегія суддів частково погоджується з судом апеляційної інстанції та вважає, що в цьому випадку позивач допустив протиправну бездіяльність. При цьому, Суд вважає правильним задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти відповідне вмотивоване рішення.

36. Крім того, позивач у касаційній скарзі просить вирішити питання про судові витрати у розмірі 1600,00 грн на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції, а також витрати на судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1536,80 грн і витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3800,00 грн.

37. Водночас, зі змісту касаційної скарги вбачається, що судові витрати на касаційне оскарження складають 5336,80 грн із розрахунку: 3000,00 грн - складання та подання касаційної скарги, 1538,80 грн - судовий збір, 800,00 грн - за одне судове засідання в режимі відеоконференції.

38. Обґрунтовування судових витрат у розмірі 1600,00 грн на професійну допомогу в суді апеляційної інстанції касаційна скарга не містить, а тому вимога в цій частині не може бути задоволена.

39. Щодо витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3800,00 грн. в суді касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

40. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

41. Питання, що стосується витрат на професійну правничу допомогу, регулюється статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

42. За приписами частин 3, 4 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

43. Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

44. До касаційної скарги додані банківська квитанція №HBAB-M3HE-77AX-MC20 від 19.03.2020 про сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн, а також квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 19.03.2020 про сплату 3800,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 11.10.2019.

45. Згідно п. 5.8. договору про надання правової допомоги від 11.10.2019 факт наданих послуг, фактичних витрат підтверджується Актом наданих послуг. У п. 5.9. того ж договору, серед іншого, передбачено, що для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Адвоката Клієнту видається квитанція та Акт наданих послуг, підписаний сторонами

46. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

47. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

48. За такого правового регулювання, сформованих правових підходів і наданих доказів на підтвердження витрат, суд вважає, що позивачем не доведено факт понесених витрат, оскільки згідно умов договору про надання правничої допомоги до суду не надав Акта наданих послуг, як документа, що підтверджує факт наданих послуг.

49. При цьому, суд знаходить підстави для повернення судового збору за сплату однієї позовної вимоги за подання касаційної скарги з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 в частині визнання протиправною дії Соледарської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 .

В цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність Соледарської міської ради, що полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га.

В іншій частині постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 залишити без змін.

Стягнути з Соледарської міської ради (ідентифікаційний код 04052873, 84545, Донецька обл., м. Соледар, вул. Паркова, 3-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), сплачений згідно квитанції №HBAB-M3HE-77AX-MC20 від 19.03.2020.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя В.М. Шарапа

Судді А.А. Єзеров

С.М. Чиркін