Справа № 120/6721/23
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 травня 2023 р. Справа № 120/6721/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Хмільницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 року на адресу суду до подання позову надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Калачик Н.М. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Хмільницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування рішення, в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України відсторонити ОСОБА_1 від служби в Збройних Силах України та звільнити його від виконання службових обов`язків на час розгляду справи в суді про визнання протиправним та скасування рішення військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 26.04.2023 року до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви зазначено, що довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 26.04.2023 року, ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. За доводами заявника довідка ВЛК винесена при невідповідності висновків дійсному стану здоров`я позивача, що є підставою для її скасування.

Як зазначає представник позивача, при прийнятті рішення ВЛК застосовано не той пункт Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, оскільки його діагноз та фізичний стан повністю відповідають пункту «а» статті 42 Розкладу хвороб - зі значними порушеннями кровообігу та функцій. В зв`язку з чим, за результатами ВЛК, на переконання заявника, позивача мало бути визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

А тому, посилаючись на стан здоров`я позивача, зазначає, що продовження ОСОБА_1 служби в Збройних Силах України становить реальні ризики для нанесення ще більшої шкоди його здоров`ю, що стало підставою для звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову шляхом відсторонення його від служби та звільнення від виконання службових обов`язків на час розгляду справи в суді до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд розглядає заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 вказує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди здоров`ю позивача до ухвалення рішення у справі, а також те, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Розглянувши доводи наведені в заяві про забезпечення позову, суд зазначає, що правомірність та оцінка довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 26.04.2023 року підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про її оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Поряд з цим, задоволення вимог цієї заяви, на думку суду, призведе до фактичного вирішення справи по суті позовних вимог, що є неприпустимим.

Тобто на такому етапі суддя позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскарженої довідки.

Суддя зазначає, що суб`єктивне переконання заявника не може свідчити про явну протиправність оскарженого рішення. Незгода заявника із рішеннями/висновками уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправним і скасування індивідуального акта не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Крім того, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку стосовно ступеня придатності до військової служби, особа може звернутися до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.

Щодо покликань представника заявника, що продовження ОСОБА_1 служби в Збройних Силах України становить реальні ризики для нанесення ще більшої шкоди його здоров`ю, суд зазначає наступне.

У довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 26.04.2023 року надається оцінка стану здоров`я позивача. При цьому, питання направлення позивача для виконання військового обов`язку, зокрема до зони бойових дій вказаною довідкою не вирішувалось.

При цьому, як зазначає заявник, на даний час ОСОБА_1 перебуває на лікуванні у м. Краматорськ з попереднім діагнозом - наслідки перенесеного тромбозу вен лівої ноги та голені, больовий синдром, що підтверджується копією медичної карти форми №1 (ПМК), виданої 14.05.2023 Медичною ротою ВЧ НОМЕР_2 , та, в свою чергу, свідчить про відсутність необхідності звільнення останнього від виконання службових обов`язків станом на день розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, посилання заявника на довідку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 26.04.2023 року, відповідно до якої останній визнаний придатним до військової служби, не свідчить про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення його прав в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню, наведені підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям згаданої статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

На момент розгляду заяви позивача у суду відсутні правові підстави для встановлення очевидних ознак протиправності рішення відповідача.

Водночас, жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, у суду наразі відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позовної заяви.

А тому, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Чернюк Алла Юріївна