Справа № 160/19656/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19656/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., секретар судового засідання Соловей Л.О., за участю представника позивача Крюкова Д.О., представника відповідача Максименко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 в адміністративній справі №160/19656/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення, визнання протиправними дії, стягнення збитків та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ" звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, в якому з урахуванням уточнення просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021р. № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» (пункти додатку до рішення 17-64);

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо прийняття рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021р. № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» (пункти додатку до рішення 17-64) та надання доручення департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, комунальним підприємствам та закладам Дніпровської міської ради із вжиття заходів щодо демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року задоволено адміністративний позов, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021р. № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН», які наведено у пунктах 17-64 додатку до рішення; визнав протиправним та скасував рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021р. № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині доручення Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, комунальним підприємствам та закладам Дніпровської міської ради вжити заходів щодо демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН», які наведено у пунктах 17-64 додатку до рішення.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року задовольним частково заяву представника позивачів про ухвалення додаткового рішення, а саме суд:

Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради судові витрати:

- на професійну правничу допомогу в розмірі 9 249,93 грн. (дев`ять тисяч двісті сорок дев`ять гривень дев`яносто три копійки);

- зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради судові витрати:

- на професійну правничу допомогу в розмірі 9 249,93 грн. (дев`ять тисяч двісті сорок дев`ять гривень дев`яносто три копійки);

- зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради судові витрати:

- на професійну правничу допомогу в розмірі 9 249,93 грн. (дев`ять тисяч двісті сорок дев`ять гривень дев`яносто три копійки);

- зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень);

- зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 160/19656/21 у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

У задоволенні іншої частини клопотання відмовив.

Відповідач, не погодившись з таким додатковим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені заяви повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі в витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги 27.04.2021 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» та адвокатом Крюковою Д.О.; договір про надання правової допомоги 18.05.2021 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» та адвокатом Крюковою Д.О.; договір про надання правової допомоги 27.04.2021 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» та адвокатом Крюковою Дар`єю Олександрівною.

У вказаних договорах з урахуванням укладених додаткових угод зафіксовано, що винагорода адвоката розраховується за кожне судове засідання і погодинно за підготовку процесуальних документів, проведення консультацій, підбір нормативно-правової бази тощо, із розрахунку: кількість затраченого адвокатом часу на виконання послуги помножену на вартість однієї години витраченого робочого часу адвоката, яка становить 1000,00 грн. на годину. Винагорода адвоката за участь в одному судовому засіданні не залежить від кількості витраченого часу адвоката на перебування в судовому засіданні складає 2500,00 грн. за одне судове засідання.

Апелянт вважає, що судом не надано належної оцінки доказам проведення робіт здійснених адвокатом.

Апелянт зазначає, що визначені позивачем витрачені години часу є необґрунтованими в зв`язку із тим, що підготовка даних процесуальних документів не може займати таку кількість часу та є значно завищеною для збільшення винагороди адвоката.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Між адвокатом Крюковою Дар`єю Олександрівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5177 від 26.09.2018р.) та:

-Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» 27.04.2021р. укладено договір № 02 про надання правової допомоги;

-Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» 27.04.2021р. укладено договір № 03 про надання правової допомоги;

-Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» 18.05.2021р. укладено договір № 06 про надання правової допомоги.

На підставі вказаних договорів адвокатом Крюковою Дар`єю Олександрівною видані ордери на надання правничої (правової) допомоги у Дніпропетровському окружному адміністративному суді:

-Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» - серії АЕ №1068231 від 27.04.2021 року ;

-Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» - серії АЕ №1068230 від 27.04.2021 року;

-Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» - серії АЕ №1071362 від 18.05.2021 року.

Згідно пп. 1.1 вказаних договорів адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах:

1.1.1 надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

1.1.2. представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

1.1.3. забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь-якому статусі: підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого; потерпілого; особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні; особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію); особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У п.3.1 та п. 3.2 вказаних договорів зазначено, що гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар адвоката за цим договором складає 8 000,00 грн.

У п.3.3 та п. 3.4 додаткових угодах під №№ 1 до вищенаведених договорів про надання правової допомоги укладених між адвокатом Крюковою Дар`єю Олександрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7», Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» - 28.05.2022 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» - 19.05.2022 року зафіксовано, що винагорода Адвоката розраховується за кожне судове засідання і погодинно за підготовку процесуальних документів, проведення консультацій, підбір нормативно-правової бази тощо, із розрахунку: кількість затраченого адвокатом часу на виконання послуги помножену на вартість однієї години витраченого робочого часу адвоката, яка становить 1000,00 грн. на годину.

Винагорода адвоката за участь в одному судовому засіданні не залежить від кількості витраченого часу адвоката на перебування в судовому засіданні складає 2500,00 грн. за одне судове засідання.

За результатами надання правових послуг сторонами підписано акти приймання передачі правових послуг по справі № 160/19656/21 від 11.08.2022 року за якими загальна сума, що підлягає оплаті кожним з позивачів за надані послуги складає по 9249,93 грн.

За результатами надання правових послуг сторонами 11.08.2022 року підписано Акти приймання передачі правових послуг по справі № 160/19656/21, за яким загальна сума, що підлягає оплаті за надані послуги складає 27 749,79 грн.( по 9249,93 грн. кожним з позивачів).

Згідно з детальними описами робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат часу за кожним з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги (адміністративна справа № 160/19656/21) від 11.08.2022р., адвокатом позивачам були надані наступні послуги:

-надання усних консультацій щодо оскарження в адміністративному суді рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021 № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів». Зустріч з клієнтом. Виокремлення пунктів оскаржуваного рішення, які стосуються рекламних конструкцій позивачів, ознайомлення з документацією, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 999,99 грн.;

-вивчення наданих Клієнтом матеріалів для підготовки позовної заяви щодо оскарження до Дніпропетровського окружного адміністративного суду рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021р. № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів». Вивчення статутних документів позивачів. Вивчення дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивачів у кількості 48 штук. Ознайомлення з рішеннями виконавчого комітету Дніпровської міської ради, на підставі яких були видані позивачам дозволи на розміщення зовнішньої реклами (додатково оглянуто сайт Дніпровської міської ради на наявність таких рішень). Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 1 500,00 грн.;

-підготовка позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 13.10.2021 № 1044 «Про демонтаж рекламних засобів». Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 3 години. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 3 000,00 грн.;

-підготовка клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про сплату судового збору. Підготовка платіжних доручень для оплати та написання клопотання. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 15 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 249,99 грн.;

-підготовка апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 2 години. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 1 999,98 грн.;

-підготовка заяви та документів на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2022р. у справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 999,99 грн.;

-підготовка клопотання про долучення до матеріалів справи № 160/19656/21 копій дозволів на розміщення зовнішньої реклами та висновків проведеної експертизи. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 1 500,00 грн.;

-підготовка заяви про витребування доказів у справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 999,99 грн.;

-підготовка заяви про зміну (уточнення) позовних вимог у справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.;

- підготовка повторної заяви про витребування доказів у справі № 160/19656/21 після опрацювання наданих виконавчим комітетом Дніпровської міської ради документів. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.;

- підготовка відповіді на відзив виконавчого комітету Дніпровської міської ради. Загальна

кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 1 година. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 999,99 грн.;

- підготовка відповіді на відзив виконавчого комітету Дніпровської міської ради (щодо документів, наданих під час судового засідання 13.07.2022р.) та департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) 1 година. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 999,99 грн.;

-підготовка клопотання про застосування заходів процесуального примусу у справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.;

-підготовка адвокатських запитів щодо витребування документів від виконавчого комітету Дніпровської міської ради та департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради по справі № 160/19656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.;

-підготовка додаткових пояснень по справі № 160/18656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) - 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.;

-підготовка додаткових пояснень по справі № 160/18656/21. Загальна кількість часу, витраченого адвокатом (для всіх позивачів) 30 хвилин. Загальна вартість (для всіх позивачів) - 499,98 грн.

-участь у судових засіданнях - пропорційно ТОВ ТЕТРАГРАММАТОН 7», ТОВ «АЛЕСАН» та ТОВ «СІЛЛ». Додатково сторони погодилися, що вартість участі Адвоката у судових засіданнях, які відбулися 27.04.2022р. та 31.05.2022р. (перенесення у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідачів) будуть коштувати 500,00 грн. незалежно від вартості цієї послуги, визначеної у Договорі); вартість участі Адвоката у судовому засіданні, яке відбулося 21.06.2022р. перенесення у зв`язку із неподанням Відповідачами документів) будуть коштувати 500,00 грн. незалежно від вартості цієї послуги, визначеної у Договорі). Загальна вартість (для всіх позивачів) 11499,99 грн.

Позивачам були виставлені рахунки-фактури від 11.08.2022 року на оплату наданих правових послуг у розмірі 9249,93 грн. кожним з позивачів по справі №160/19656/21, а саме:

- №1 - Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» ;

- №2 - Товариству з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» ;

- №3 - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7».

12.08.2022 року Товариствами здійснено оплату послуг адвоката Крюкової Д.О., що підтверджується, відповідно, платіжними дорученнями від 12.08.2022 року №№64, 121, 18.

Також, До позовної заяви, яка надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21.10.2021 року були долучені наступні докази сплати позивачами судового збору:

- Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» - у розмірі 9080,00 грн., сплачений згідно платіжних доручень №№283, №284, №285, №286 від 18.10.2021 року по 2270 грн. кожне;

- Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТРАГРАММАТОН 7» - у розмірі 9080,00 грн., сплачений згідно платіжних доручень №367, №368, №369, №370 від 18.10.2021 року по 2270 грн. кожне;

- Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕСАН» - у розмірі 9080,00 грн., сплачений згідно платіжних доручень №81, № 82, №83, №84 від 18.10.2021 року по 2270 грн. кожне.

Судовий збір сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ» згідно платіжних доручень №№281,282 від 18.10.2021 року - по 2270 грн. кожне зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України по іншій справі №160/20649/21.

Решта судового збору сплаченого позивачами згідно платіжних доручень, які надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду вперше разом з позовом 04.04.2022 року, в повному обсязі зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України по справі №160/19656/21.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 2 та 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Частина 4 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За частиною 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України , кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження складу та розміру витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018р. у справі № 816/2096/17).

При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Суд звертає увагу, що відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18).

Разом з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Позивачем подана заява про винесення додаткового рішення стосується розподілу судових витрат, а саме позивач просив стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу та сплати судового збору.

Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів, а судові витрати зі сплати судового збору у розмірі понесених по цій справі.

Як зазначалось, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019р. (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020р. (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021р. (справа № 280/2635/20).

Разом з цим, як зазначалось, вирішуючи спір щодо розміру витрат правничої допомоги, суд виходив з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та на думку, суду дійшов до вірного висновку щодо зменшення їх розміру. При цьому, законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати, вказаний доказ не обов`язковим для підтвердження понесених судових витрат.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.11.2021р. у справі № 910/7586/19 щодо вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу у склад якої включено витрати на участь адвоката у судовому засіданні, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

У цій постанові Верховний Суд указував, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

При цьому, Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21 зауважувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21 також зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18.

У підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу матеріали справи містять всі належні документи, які підтверджують понесені витрати. Суд зазначає, що законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати.

Суд зазначає, що відповідач не спростовує надання правничої допомоги, при цьому, апеляційна скарга не містить вимоги щодо зменшення судових витрат, а відповідач фактично наполягає на відмові у стягненні судових витрат, що за наявністю наданої правничої допомоги не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Посилання апелянта на те, що підготовка процесуальних документів не може займати таку кількість часу, як визначено адвокатом, та є значно завищеною для збільшення винагороди адвоката, є лише припущенням, яке жодним чином з боку апелянта не підтверджується.

Вирішуючи спір щодо розміру витрат правничої допомоги, суд виходив з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та на думку суду, дійшов до вірного висновку. Відповідачем не довів не співмірність витрат заявлених до відшкодування, визначених судом першої інстанції, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованості висновків суду з урахуванням наявних доказів стягнення витрат на правничу допомогу та судового збору.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року в адміністративній справі №160/19656/21 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 року в адміністративній справі №160/19656/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЛ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРАММАТОН 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕСАН" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення, визнання протиправними дії, стягнення збитків та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в судовому засіданні 26.04.2023 року, в повному обсязі постанова буде складена відповідно до ст..243 КАС України.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко