Справа № 140/1635/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1635/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПС України, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови в оформленні та направленні органу Пенсійного фонду України документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років;

зобов`язати оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подання та інші документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звільнений з військової служби, з 07.12.2016 виключений із списків особового складу, усіх видів забезпечення. Календарна вислуга років позивача складає 19 років 01 місяць 00 днів, пільгова 08 років 05 місяців 16 днів, загальна 27 років 06 місяців 16 днів. ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою для призначення пенсії за вислугу років, додавши необхідні документи. Однак, відповідач листом відмовив у прийнятті заяви та підготовці документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», посилаючись на відсутність такого права у позивача.

Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою й такою, що порушує його законні права на соціальний захист, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсію, питання щодо наявності або відсутності у нього права на призначення пенсії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.19).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивач звільнився зі служби 09.12.2016, станом на момент звільнення вислуга років позивача становить 19 років 01 місяць 00 днів, пільгова 08 років 05 місяців 16 днів, загальна 27 років 06 місяців 16 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років у календарному обчисленні, встановленому пунктом «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та є недостатнім для призначення пенсії, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також зазначив, що в постанову КМУ від 17.07.1992 №393 були внесені зміни постановою КМУ від 16.02.2022 №119, відповідно до яких змінено порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям та прирівняним до них осіб, а також визначено порядок обчислення вислуги років для визначення розміру пенсій зазначеним особам.

Крім того, відповідач вказав на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки днем виникнення права на пенсію для військовослужбовця, у разі наявності для цього правових підстав, є наступний день після звільнення. Позивач звільнений з військової служби 09.12.2016, на день звільнення знав про наявну у нього вислугу років, проте почав вчиняти дії щодо реалізації свого права більше ніж через шість років після не призначення йому пенсії 10.12.2016 (а.с.23-27).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби від 09.12.2016 №287-ос прапорщика ОСОБА_1 , з яким наказом начальника Північного регіонального управління від 07.12.2016 №297-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків частини та усіх видів забезпечення без права носіння військової форми одягу з 09.12.2016 (а.с.11).

Цим наказом визначено вислугу років військової служби позивача станом на 09.12.2016: календарна 19 років 01 місяць 00 днів, пільгова 08 років 05 місяців 16 днів, всього 27 років 06 місяців 16 днів.

03.01.2023 позивач звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою, у якій просив підготувати і надіслати до ГУ ПФУ у Волинській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років (а.с.16-17).

Листом від 18.01.2023 №11/Л-275-1170 Адміністрація ДПС України у відповідь на дану заяву повідомила позивача, що на дату виключення зі списків особового складу загону наявна 19 років 01 місяць 00 днів вислуга років у календарному обчисленні не визначає право на призначення пенсії за вислугу років на умовах, встановлених статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим вказала про відсутність підстав для надання доручення Луцькому прикордонному загону про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на вказаних умовах та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України (а.с.14-15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (далі - Закон №661-IV) до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

За приписами частини другої статті 25 Закону №661-IV пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно з статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наведених приписів законодавства слідує, що Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 постановою №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393 в редакції, чинній на момент звільнення позивача).

Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, військова служба в Державній прикордонній службі.

Відповідно до пункту «в» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяці: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Отже, особам, які проходили військову службу в підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону №2262-XII обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №620/940/19.

Як встановлено судом, на момент звільнення вислуга років позивача складала у пільговому обчисленні 27 років 06 місяців 16 днів, з урахуванням норм Порядку №393, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, відповідач при розгляді заяви позивача з поданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 27 років 06 місяців 16 днів.

Тобто, з урахуванням вищевикладеного, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки на день звільнення ОСОБА_1 мав вислугу більше 23 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Виходячи із положень вищевказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262-XII приймають органи Пенсійного фонду України (стаття 49 Закону №2262-XII).

Також згідно з частиною другою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону №2262-XII.

Разом з тим, на відповідача, у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вказаного Закону, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Адміністрація ДПС України не уповноважена приймати рішення про призначення позивачу певного виду пенсії, а зобов`язана лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України, оскільки саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб.

У порушення вимог пункту 12 Порядку №3-1 відповідачем не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, окрім того, позивача з ними не ознайомлено, і не надіслано їх до відповідних органів для прийняття відповідного рішення, а фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії з посиланням на відсутність у останнього календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

Оскільки оцінка наявності (відсутності) права у позивача на зазначений вид пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії на підставі документів, в направленні яких відповідачем фактично відмовлено, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсію, факт відсутності у позивача права на призначення пенсії, а відтак, і відсутності необхідності в направленні документів.

Крім того, суд не бере до уваги про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки особа може реалізувати своє право на пенсію, за його наявності, в будь-який момент і це право не пов`язується зі звільненням, а з волевиявленням особи на призначення їй пенсії. В контексті наведеного, слід зазначити, що в даному випадку звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років буде впливати на дату призначення пенсії з огляду на те, що таке звернення відбулось після спливу шести років з дня звільнення.

Суд також вважає безпідставними покликання відповідача на зміни, внесені Порядку №393 згідно з постановою КМУ від 16.02.2022 №119, оскільки вказані зміни не дають право відповідачу самостійно визначати наявність чи відсутність у позивача відповідної вислуги років та, як наслідок, права на призначення пенсії.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №620/940/19, та наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Адміністрації ДПС України щодо відмови в оформленні та направленні до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, зобов`язання відповідача оформити та направити до ГУ ПФУ у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією (а.с.8).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Адміністрація Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій