Справа № 260/743/20
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 260/743/20

адміністративне провадження № К/990/16019/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі №260/743/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № , № від 25.03.2020, рішення № від 25.03.2020 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.03.2020. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.06.2022 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Закарпатській області: від 25.03.2020 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку із віднесенням до складу вартості витрат, пов`язаних з господарською діяльністю вартості оплачених послуг з охорони та диспетчерування на загальну суму 459439 грн; № від 25 березня 2020; а також рішення ГУ ДПС в Закарпатській області № від 25 березня 2020; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.03.2020 року.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, відповідачем подано апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі №260/743/20 скасовано, та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

03.05.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі № 260/743/20, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та задовольнити позов в повному обсязі.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі позивач посилається на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржник указує на застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права без урахування практики Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, викладених у постанові від 22.04.2021 у справі № 140/813/19, від 12.11.2019 у справі № 807/250/18.

Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок

щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є наявність та взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Висновки Верховного Суду у зазначених скаржником постановах сформовані на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, що не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Скаржник у касаційній скарзі не доводить подібності правовідносин в цій справі і справах, визначених у підставах касаційного оскарження.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Таким чином, пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені цією статтею підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі № 260/743/20 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяВ.П. Юрченко