Справа № 520/5443/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 р. Справа № 520/5443/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.10.22 по справі № 520/5443/22 за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 08.03.2022 №582о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції; поновити з 09.03.2022 лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції; зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати на виплатити на користь лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції середній заробіток за час його вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи при неправильному застосуванні судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує, що звільнення 08.03.2022 позивача за власним бажанням на підставі його рапорту від 08.03.2022 спричиняло до порушення цілої низки законодавчих і нормативних вимог, а тому апелянт вважає, що реально він був звільнений саме а підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 в зв`язку зі службовою невідповідністю, яка проявилась у неможливості його прибуття на службу, а не за власним бажанням , а висновок суду , що звільнення позивача відбулося саме за власним бажанням не підкріплене жодним доказом.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що він не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що наказом Департаменту патрульної поліції №941 о/с від 02.12.2019 року призначено по управлінню патрульної поліції в Харківській області: по взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2: сержанта поліції ОСОБА_1 (0005947) інспектором, установивши посадовий оклад у розмірі 2400 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області.

08.03.2022 року позивач звернувся до начальника Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням 08.03.2022 року, у зв`язку з тим, що під час воєнного стану в країні знаходячись в м. Черкаси не має можливості дістатись до міста Харків для подальшого несення служби, а також наявність зруйнованого від війни житла, а також у зв`язку з психологічним тиском з боку начальника Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 .

На підставі вказаного рапорту позивача, наказом Департаменту патрульної поліції №582о/с від 08.03.2022 року "По особовому складу", відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції: по управлінню патрульної поліції в Харківській області: лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0005947), інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2, з 08 березня 2022 року, з виплатою грошової компенсації за 5 діб невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році, установивши премію за березень 2022 року в розмірі 113,401 відсотків. Підстава: рапорт Г. Лабадзе від 08.03.2022.

На звернення позивача від 25.05.2022 року, який на час звернення мешкав у м.Києві, відповідачем надіслано позивачу витяг з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції №582 о/с від 08.03.2022, згідно якого відповідно до пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції: по управлінню патрульної поліції в Харківській області: лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0005947), інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2, з 08 березня 2022 року, з виплатою грошової компенсації за 5 діб невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році, установивши премію за березень 2022 року в розмірі 113,401 відсотків. Підставою так само зазначено рапорт ОСОБА_1 від 08.03.2022.

02.08.2022 , в зв`язку з допущеною опискою у витязі з наказу ДПП від 08.03.2022 №582 о/с «По особовому складу», виданому позивачу , а саме було помилково вказано пункт « 5» (через службову невідповідність) замість пункту « 7» (за власним бажанням) ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», на адресу ОСОБА_1 за вих. №3098/41/14/02-2022 від 29.07.2022 поштовим зв`язком, було направлено виправлений витяг з наказу ДПП від 08.03.2022 №582 о/с «По особовому складу». В супровідному листі проінформовано про те, що попередньо надісланий витяг з наказу не є дійсним.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо звільнення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 08.03.2022 №582о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, з огляду на його правомірність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VІІІ), Дисциплінарним статутом Національній поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VІII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно з приписами п.7 ч.1 ст.77 Закону, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Так як вбачається з матеріалів справи, позивачем 08.03.2022 було надано рапорт в якому позивач просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням, в зв`язку з чим наказом від 08.03.2022 №582 о/с його було звільнено.

Судом першої інстанції було вірно визначено, що Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено обов`язку дослідження мотивації поліцейського, який звернувся з відповідним рапортом про звільнення за власним бажанням.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що допущені відповідачем неточності у витязі з наказу ДПП від 08.03.2022 №582 о/с «По особовому складу», виданому ОСОБА_1 , а саме помилково вказаний пункт « 5» (через службову невідповідність) замість пункту « 7» (за власним бажанням) ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», самостійно виправлені відповідачем шляхом направлення позивачу виправленого витягу з наказу ДПП від 08.03.2022 №582 о/с «По особовому складу» та повідомленням про те, що попередньо надісланий витяг з наказу не є дійсним.

Згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №2815/6556/15 від 15.11.2019 р., технічні описки в рішеннях державного органу не є підставою для визнання їх незаконними в судовому порядку, за наявності дійсних порушень в діях позивача.

Також, у постанові Верховного Суду України по справі №524/3490/17-ц від 27.03.2019 р. суд звертає увагу на те, що описка в наказі про звільнення не свідчить про незаконність такого звільнення, при цьому сам позивач не позбавлений можливості звернутися із заявою про виправлення описки у наказі про звільнення, а зазначена описка не впливає на правильність та обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо правомірності звільнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дана описка не є підставою для скасування спірного наказу.

Таким чином відповідачем самостійно виправлено пункт частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі якої звільнено відповідача та яка відповідає підставі звільнення, та направлено позивачу відповідний витяг з наказу від 08.03.2022 №582о/с, що в повній мірі відповідає приписам чинного законодавства.

Разом з цим , частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, серед іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Відповідно до положень п.п.3 та п.п.4 п.24 Дисциплінарного статуту, у разі підтвердження фактів, викладених у рапорті, керівник, який здійснює його розгляд, зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та вирішити питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень. Про результати розгляду рапорту уповноважений керівник письмово інформує поліцейського, який подав скаргу.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що доказів того, що позивач звертався з відповідним рапортом щодо доведення до керівництва, що під час воєнного стану в країні знаходячись в м. Черкаси не має можливості дістатись до міста Харків для подальшого несення служби, про наявність зруйнованого від війни житла, а також про факти психологічного тиску з боку начальника Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 Натомість, в матеріалах справи містить єдиний рапорт, в якому позивач просить звільнити його з поліції саме за власним бажанням.

Посилання позивача, що рапорт про звільнення написаний позивачем під психологічним тиском, є безпідставними, оскільки жодним доказом в матеріалах справи не підтверджено факту вчинення психологічного тиску відповідачем на позивача під час написання вказаного рапорту.

Крім того посилання апелянта про те, що звільнення ОСОБА_1 зі служби 08.032022 було проведено "задним " числом, оскільки звільнити його 08.03.2022 у відповідача не було фізичної можливості, також суд не бере до уваги оскільки вказане твердження не доведено жодними доказами.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного наказу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що встановлений законом та з урахуванням всіх обставин, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Таким чином, суд, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 520/5443/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов