Справа № 500/4200/22
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року

м. Київ

справа № 500/4200/22

адміністративне провадження № К/990/10474/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №500/4200/22

за позовом ОСОБА_1 до 2 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 літера "Т" Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Західного територіального управління Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 (головуючий суддя Мартиць О.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 (прийняту у складі: головуючого судді Качмара В.Я., суддів: Большакової О.О., Затолочного В.С.),

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 літера «Т» Національної гвардії України (далі - Стрілецький батальойн, в/ч НОМЕР_1 , НГУ відповідно), в/ч НОМЕР_1 , Головного управління НГУ (далі - Головне управління), виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - Виконавчий комітет, Міська рада відповідно), Західного територіального управління Національної гвардії України (далі - ЗТУ) в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати пункт 2.4. рішення від 15.12.2020 житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону, оформлене протоколом №8 (далі - Протокол №8);

визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , Стрілецького батальйону щодо подання звернення та документів у Виконавчий комітет про видачу ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі - Квартира №42 ) на підставі Протоколу №8 - ОСОБА_2 ;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 , Стрілецький батальйон подати звернення у Виконавчий комітет про видачу ордера на Квартиру №42 на підставі рішення житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону від 29.10.2021 протокол №4 (далі - Протокол №4) - ОСОБА_1 .

Разом із позовом, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на Квартиру №42 до набрання законної сили рішенням суду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на Квартиру №42 .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 ухвала Тернопільського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022 залишена без змін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована існуванням очевидної небезпеки заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивача, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23.03.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023.

У касаційній скарзі заявник просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 скасувати, ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Заявник зазначає, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильних рішень, які, відповідно до вимог статті 351 КАС України, підлягають скасуванню.

ОСОБА_2 наголошує, що позивачем не було надано жодних доказів, які можуть підтвердити істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову, є необґрунтованими.

Крім того, третя особа зазначає, що, розглядаючи питання про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій не врахували, що рішення про розподіл житла ОСОБА_1 не було затверджено Командувачем Національної гвардії України (розпорядником житла).

ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Позивач у відзиві зазначив, що застосування заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог та встановлення їх обґрунтованості.

Ухвалою Верховного Суду від 27.03.2023 відкрито касаційне провадження а касаційною скаргою ОСОБА_2 на оскаржувані судові рішення та витребувано справу з суду першої інстанції.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у 2 стрілецькому батальйоні військової частини НОМЕР_1 літера «Т» Національної гвардії України з 30.11.2010 у списках загальної черги, з 09.08.2916 у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житла (як учасник АТО) та з 20.07.2021 зарахований у списки осіб, які користуються правом позачергового отримання житла.

Рішенням житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України від 29.10.2021 року ОСОБА_1 розподілено однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , оскільки черговість на отримання житла в нього наступила.

Водночас, на розгляді у Виконавчому комітеті Тернопільської міської ради перебуває звернення в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо видачі ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 від 15.12.2020, оформленого протоколом №8, ОСОБА_2 ,

Позивач, вважаючи порушеними його права на отримання ордеру на спірну кватиру, звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 розділу І Загальних положень КАС України, яка визначає підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, метою якого є охорона матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом.

Так, відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з аргументами якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що прийняття Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду про поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Позивач у справі оспорює правомірність пункту 2.4. рішення від 15.12.2020 житлово-побутової комісії стрілецького батальйону, оформлене Протоколом №8, яке слугувало підставою для звернення в/ч НОМЕР_1 до Виконавчого комітету щодо видачі ордера на однокімнатну Квартиру №42 на підставі Протоколу №8 ОСОБА_2 .

При цьому, як вказує заявник, попередньо спірна квартира №42 згідно Протоколу №4 розподілена за ОСОБА_1 .

Отже вказаний спір стосується оскарження рішення та дій відповідачів з питання про надання двом військовослужбовцям однієї і тієї ж квартири №42 , яку в кінцевому результаті розподілено за ОСОБА_2 і в/ч НОМЕР_1 подано заяву до Виконавчого комітету щодо видачі ордеру.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі внаслідок можливого прийняття Виконавчим комітетом рішення про видачу ордера на однокімнатну квартиру №42 , а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 151 КАС позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру №42 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Крім того, зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що позивач посилався на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судами правильно враховано те, що такий спосіб забезпечення позову є адекватним та співмірним, позаяк не створює негативних наслідків для інших учасників спірних правовідносин, а отже застосований з дотриманням балансу інтересів та прав учасників справи.

Перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваного рішення та дій відповідачів має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.

Отже, судами встановлено, що у цьому випадку застосування заходів забезпечення адміністративного позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості.

Згідно із статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи, які наводяться третьою особою у касаційній скарзі, не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець