Справа № 200/4892/22
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року Справа№200/4892/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна 3) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт», визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», періоду навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та періоду проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», період навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік, зобов`язання зробити перерахунок та здійснити виплату пенсії з 21.12.2020 року з зарахованими до загального страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт» та з зарахованим до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», період навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в зарахуванні періодів роботи до страхового та пільгового стажу, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що приймаючи рішення про відмову в зарахуванні періодів роботи до страхового та пільгового стажу, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.02.2022 року ОСОБА_1 повідомлений, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, оскільки записи виконані у вкладиші до трудової книжки № НОМЕР_3 , який без основної трудової книжки недійсний згідно вимог Інструкції ведення трудових книжок. До пільгового стажу за Списком 1 не зараховано період роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка» у зв`язку із відсутністю довідки пільгового характеру, згідно даних пенсійної справи з 31.03.2007 року по 27.04.2007 року немає сплати страхових внесків, по пільгового стажу не зарахований період навчання в ПТУ № 109 з 01.09.1993 року по 09.01.1997 рік (диплом), період з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на посаді електрослюсар підземний, армія - період з 19.06.1998 року по 26.10.1999 рік (відповідно до військового квитка НОМЕР_4 ) та період після армії з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_5 ОСОБА_1 працював, зокрема: з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка» у зв`язку із відсутністю довідки пільгового характеру, навчання в ПТУ № 109 з 01.09.1993 року по 09.01.1997 рік (диплом), період з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на посаді електрослюсар підземний, армія - період з 19.06.1998 року по 26.10.1999 рік.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Згідно статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ(далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закон №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки, передбачений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року. Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Як вбачається з позовної заяви, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з незарахуванням органом пенсійного фонду до загального страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», та з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, у зв`язку з тим, що при первинному заповнені трудової книжки позивача, у зв`язку з відсутністю самого бланку трудової книжки, відповідальною особою на бланку «вкладиш в трудову книжку» було зроблено закреслення цього напису та зазначено «вместо тр.кн.».

Суд враховує, що внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, та вина позивача у неналежному заповненні трудової книжки відсутня, та відповідачем не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Зі змісту наданої трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки.

Суд враховує, що відповідачем не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Вищевказані записи виконано у чіткій послідовності та у відповідності до дати, які належним чином завірені підписом роботодавця та печаткою, проставленою після запису про звільнення.

Тобто, трудовою книжкою підтверджено період роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», та з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД.

Щодо незарахування до страхового стажу період роботи на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт» з 31.03.2007 року по 27.04.2007 рік, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладений саме на роботодавця, який здійснював нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірним висновок відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Оскільки позивач не несе відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків товариством, на якому він працював, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо незарахування періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка» та з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна» до пільгового стажу за Списком 1 у зв`язку з ненаданням довідок, уточнюючих пільговий характер роботи відповідно до постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 та незарахування періоду навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та періоду проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік до пільгового стажу за Списком 1, суд враховує наступне.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, відповідно до якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п. а. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на посадах, які дають право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірні періоди зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки пільговий стаж роботи підтверджений належно оформленим записами у трудовій книжці, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведених періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що час навчання у професійно технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав.

Перше - у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяців. Друге - особа зарахована на роботу за набутою професією.

Як зазначено у трудовій книжці та дипломі про навчання, позивач навчався з 01.09.1993 року по 09.01.1997 рік в ПТУ № 109 м. Горлівка на посаді машиніста електровоза підземного, електрослюсара(слюсар) черговий та по ремонту обладнання та одразу з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік працював на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка» на посаді електрослюсара підземного з повним робочим днем у шахті, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Таким чином, позивач працевлаштувався за спеціальністю після закінчення навчання менш ніж за 19 днів, тобто відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" я маю право на включення періоду навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 затверджено Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій.

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди, строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Згідно записів з трудової книжки, після проходження строкової служби в армії позивач працював з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна» на посаді машиніста електровоза підземного з повним робочим днем у шахті.

Оскільки зазначена посада відноситься до Списку № 1, відтак служба в армії, що передувала цій роботі має зараховуватися до пільгового стажу за Списком № 1.

В документах доданих до позова є копія військового квитка, який також підтверджує термін проходження військової служби з 19.06.1998 року по 26.10.1999 рік.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, відмовляючи у зарахуванні до страхового та пільгового стажу вищевказаних періодів позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні таких періодів підлягають задоволенню з зобов`язанням відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 21.12.2020 року, зарахувавши до страхового та пільгового стажу вищезазначені періоди роботи з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна 3) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт», визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», періоду навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та періоду проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», період навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік, зобов`язання зробити перерахунок та здійснити виплату пенсії з 21.12.2020 року з зарахованими до загального страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт» та з зарахованим до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», період навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт» та відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», періоду навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та періоду проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 21.12.2020 року, зарахувавши до загального страхового стажу періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 30.08.2001 року по 17.06.2002 рік на службі в ОВД, та з 31.03.2007 року по 27.04.2007 на підприємстві Горлівський філіал ПП «Український продукт» та до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 28.01.1997 року по 23.06.1998 рік на підприємстві ДП шахта «Кіндратівка», з 17.01.2000 року по 13.02.2000 рік на підприємстві шахта ім. «Калініна», період навчання у ПТУ № 109 м. Горлівка з 01.09.1993 рік по 09.01.1997 рік та період проходження строкової військової служби з 19.06.1998 рік по 26.10.1999 рік з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко