Справа № 440/5419/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5419/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5419/23 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2023 позивач, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - позивач, ТУДСА), через систему "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2023 про накладення на боржника штрафу за невиконання постанови Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №816/379/16, винесену при здійсненні виконавчого провадження №66976009.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення суду у справі №816/379/16 не виконано в повному обсязі з об`єктивних причин.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Належним відповідачем у справі визначено Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень (надалі - відповідач, Відділ примусового виконання рішень).

10.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення щодо задоволення позову. Зазначав, що оскільки рішення суду боржником не виконано в частині проведення виплати, то державний виконавець у відповідності до вимог статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" постановою від 24.02.2023 наклав штраф на боржника (а.с. 32-33).

Розгляд справи здійснюється з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 КАС України, після отримання судом копій матеріалів виконавчого провадження, які надійшли разом з відзивом на позов.

Дослідивши наявні матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути недораховану у 2009-2010 роках частину заробітної плати, а саме надбавку за вислугу років в сумі 41 012,81 грн з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 у справі №816/379/16, позов задоволено частково. Стягнуто з територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області надбавку за вислугу років у розмірі 2045 грн з відрахуванням обов`язкових платежів та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 468,71 грн.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №816/379/16 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 скасовано в частині відмови у задоволенні позову щодо нарахування та виплати за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року надбавки за вислугу років в розмірі визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України "Про статус суддів" з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань. В цій частині ухвалено нову постанову про задоволення позовних вимог. Зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року надбавку за вислугу років в розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України "Про статус суддів" з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 залишено без змін.

25.09.2020 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №816/379/16 (а.с. 39-40).

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Лукмаслом М.М. від 30.09.2021 на підставі заяви стягувача, ОСОБА_2 , про примусове виконання виконавчого листа №816/379/16 від 25.09.2020 було відкрито виконавче провадження №66976009 та встановлено боржнику десятиденний строк для виконання рішення суду (а.с. 42-43).

Листом від 25.10.2021 №03/4122/2021-вих ТУДСА повідомило державного виконавця про те, що в порядку виконання постанови Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 у справі №816/379/16 від 05.05.2021 управлінням проведено розрахунок суми, належної до виплати, 63 393,75 грн (18509,55 грн перерахована за судовим рішенням надбавка за вислугу років, та 44 884,20 грн - компенсація втрати частини грошових доходів). Належна до виплати стягувачу ОСОБА_2 сума становить 31 696,87 грн (1/2 частина розрахованої до виплати суми за судовим рішенням). Вказане вище судове рішення управлінням виконане в частині проведення розрахунку суми, яка підлягає до виплати, проте за відсутності відповідного бюджетного фінансування управління не має можливості виконати вказане рішення в частині нарахування та виплати коштів. 25 жовтня 2021 року управління звернулося до Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів з листом про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення. Про надану відповідь ДСА України повідомимо додатково. Як наслідок, просили визнати поважною причину невиконання (повного) виконавчого документа протягом строку, встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2021, у зв`язку з частковим виконанням виконавчого документа утриматися від накладення штрафу на боржника (а.с. 44-45).

Згідно з довідкою ТУДСА від 25.10.2021 №02/2123/2021-вих на 2021 рік відсутні кошторисні призначенні по КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" (а.с. 46).

У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду без поважних причин 17.11.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Благадиром Д.Г. винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн (а.с. 51-52).

Станом на 24.02.2023 рішення суду так і не було виконано, тому 24.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200,00 грн (а.с. 53-54).

Вважаючи протиправною постанову відповідача про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За правилом ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови коли судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

При цьому Закон №1404-VIII зобов`язує державного виконавця перед накладенням штрафу на боржника за невиконання рішення суду провести перевірку виконання боржником такого рішення.

Тобто, перед накладенням штрафу на боржника за невиконання виконавчого документа державний виконавець має перевірити, в чому полягає причина невиконання судового рішення у відведений боржнику строк.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Так, позивач у цій справі обґрунтовує поважність причин невиконання судового рішення відсутністю відповідних бюджетних асигнувань з боку розпорядника коштів, незважаючи на відповідні звернення про виділення відповідних коштів. Саме через це здійснити відповідні виплати ТУДСА не має можливості з об`єктивних причин, оскільки відсутні бюджетні призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (надалі - Порядок).

Пункт 25 Порядку передбачає, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Таким чином, судові рішення, які передбачають виплату на користь суддів коштів, здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Суд звертає увагу на обставини, повідомлені позивачем, який зазначив, що для забезпечення виконання постанови державного виконавця від 19.05.2021 про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду ТУДСА, як розпорядник бюджетних коштів другого рівня, звертався 25.10.2021 до Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів, з листами про виділення додаткових коштів на виконання судового рішення (а.с. 49-50).

У своїй відповіді від 16.11.2021 №11-20302/21 (а.с. 63) Державна судова адміністрація України стосовно виділення додаткових бюджетних асигнувань для виконання рішення повідомляла, що бюджетні призначення, затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" для судової влади розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. Судове рішення, яке набрало законної сили, можливо виконати у добровільному порядку за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" у межах наявних бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Роз`яснювалося право на звернення до суду стягувача чи виконавця в порядку ст. 378 КАС України із заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом безспірного списання відповідної суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є ДСА України.

Таким чином, на виконання постанови Верховного Суду у справі №816/379/16, позивачем було здійснено усі залежні від нього дії для виконання судового рішення.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові не міститься аналізу вказаних боржником причин невиконання рішення суду.

Тож невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За таких обставин суд визнає спірну постанову протиправною та скасовує її.

Відтак заявлений позов слід задовольнити у повному обсязі у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 24.02.2023 ВП №66976009.

Стягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 17, м. Полтава, 36032, ) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, буд. 13, м. Полтава, 36014, ) судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун