Справа № 200/336/23
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Справа№200/336/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, площа Соборна буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте за результатами розгляду заяви від 10.11.2022;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію з 10.11.2022 року зарахувавши: до страхового стажу роботи періоди з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2019 по 30.09.2022, до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. N 202 з повним робочим днем під землею, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , періоди роботи з 06.09.1995 по 05.12.1996, з 21.02.1997 по 02.03.1997, з 03.03.1997 по 24.03.1997, з 09.04.1997 по 14.11.1999, з 20.11.2002 по 20.09.2003, з 26.06.2006 по 08.09.2013, з 09.09.2013 по 15.11.2013, з 18.11.2013 по 01.01.2014, з 10.01.2014 по 05.05.2015, з 06.05.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 28.08.2016, з 29.08.2016 по 02.09.2016, з 03.09.2016 по 10.11.2022 на підземних роботах, а також на провідних професіях з 15.11.1999 по 27.07.2002, з 14.08.2002 по 16.10.2002, з 29.09.2003 по 25.06.2006 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для звернення до суду стала відмова в призначенні пенсії, а предметом спору є наявність, чи відсутність необхідного пільгового стажу роботи за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.03.2023 до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що не є належним відповідачем по справі, так як рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Свої заперечення обґрунтовував тим, що заяву позивача від 10.11.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідачем розглянуто за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 18.11.2022 №74 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2019 по 30.09.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 14.08.2002 по 16.10.2002, з 20.11.2002 по 20.09.2003 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутні довідки про пільговий характер роботи.

Згідно поданих документів до страхового стажу позивача зараховано усі періоди, проте пільговий стаж становить 18 років 04 місяці 03 дні.

Отже, зарахований пільговий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень ч. 3 ст. 114 Закону №1058.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023.

02.03.2022 Рада суддів України опублікувала Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року. Судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою від 10.11.2022 за призначенням пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до екстериторіальності розподілу заява ОСОБА_1 була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від

18.11.2022 № 74 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зі спірного рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 46 років 3 місяці 1 день (в тому числі додаткові роки за списком №1 23 роки).

Пільговий стаж становить 24 роки 2 місяці 19 днів;

Роботи підземні, професії за постановою 202 (25) 18 років 0 місяців 12 днів;

Роботи підземні, професії за постановою 202 (20) 5 років 4 місяці 3 дні;

Навчання за фахом 10 місяців 4 дні.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2019 по 30.09.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До пільгового стажу не зараховано період з 14.08.2002 по 16.10.2002, з 20.11.2002 по 20.09.2003 згідно п. 13-14, 15-16 трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутні довідки про пільговий характер роботи.

Отже, згідно документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону 1058 відсутнє, проте ПФУ здійснено висновок, що позивач матиме право на пенсію за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону №1058 з 27.05.2027 року.

Листом від 03.01.2023 № 55-17333/Б-02/8-0500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу,

З листа вбачається, що відповідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж позивача враховано по 04.11.2022 та складає 46 років 03 місяці 01 день, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 складає 23 роки.

Пільговий стаж роботи позивача становить - 24 роки 2 місяці 19 днів:

- роботи підземні, професії за Постановою (202)(25) - 18 років 12 днів;

- роботи підземні, професії за Постановою (202) (20) 5 років 4 місяці 3 дні;

- навчання за фахом - 10 місяців 4 дні.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2019 по 30.09.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 14.08.2002 по 16.10.2002, з 20.11.2002 по 20.09.2003 згідно п.13-14, 15-16 трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутні довідки про пільговий характер роботи.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За приписами ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

На підставі п.1, п.2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, пунктами 20-22 Порядку № 637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Так, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачаються наступні записи: з 06.09.1995 по 05.12.1996 служба в армії; з 21.02.1997 по 02.03.1997 учень гірник підземного на ділянку з добичі вугілля; з 03.03.1997 по 24.03.1997 теоретичне навчання машиніст підземних установок, гірник підземний; з 09.04.1997 по 14.11.1999 підземний гірник; з 15.11.1999 по 27.07.2002 учень гірник очисного забою, гірник очисного забою на ділянці по добичі вугілля; з 14.08.2002 по 16.10.2002 гірник очисного забою з повним робочим днем в шахті; з 20.11.2002 по 20.09.2003 гірник з повним робочим днем в шахті; з 29.09.2003 по 25.06.2006 гірник очисного забою на ділянці по добичі вугілля; з 26.06.2006 по 08.09.2013 гірник на ділянці по добичі вугілля; з 09.09.2013 по 15.11.2013 теоретичне навчання за професією майстер-підривник; з 18.11.2013 по 01.01.2014 учень майстра підривника; з 10.01.2014 по 05.05.2015 підземний майстер підривник; з 06.05.2015 по 02.08.2015 гірник з повним робочим днем в шахті; з 03.08.2015 по 28.08.2016 гірник по ремонту гірничі виробки з повним робочим днем в шахті; з 29.08.2016 по 02.09.2016 курси машиністів підривників; з 03.09.2016 по 10.11.2022 гірник по ремонту гірничі виробки з повним робочим днем в шахті.

Крім того, факт роботи позивача на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» в період з 09.09.2013 по 10.11.2022 підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.11.2022 №1-1178, які були видані ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна».

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, які, засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у зазначені періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, та не потребують додаткового доказування, отже пенсійних орган не мав правових підстав не включати періоди роботи до пільгового стажу позивача, а доводи відповідача, викладені у відзиві щодо необхідності додаткових доказів для підтвердження пільгового характеру роботи позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Відповідно до спірного рішення стаж підземної роботи позивача становить 24 роки 2 місяці 19 днів, в тому числі роботи підземні, професії за постановою (202)(25) - 18 років 12 днів; роботи підземні, професії за постановою (202) (20) 5 років 4 місяці 3 дні; навчання за фахом - 10 місяців 4 дні.

Отже відповідно до Роз`яснення №8, за кожний повний рік роботи на провідних професіях перелічених у ч.1 ст. 14 Закону №1788 до пільгового стажу за Списком №1 зараховується додатково 3 місяці.

До пільгового стажу позивача за Списком №1 повинно додатково зарахуватись по 3 місяці за кожний рік.

З урахуванням зазначеного, оскільки наявний 25 річний стаж підземної роботи, позивач має право на призначенні пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону№1058.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ані у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві на позов, не наводив відповідних посилань відносно свого висновку, що позивач не має право на врахування кратності при обчисленні пільгового стажу.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії управління при не зарахуванні до пільгового стажу кратність до відпрацьованих років є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, відтак порушене право позивача (щодо не зарахування цих періодів до стажу та розгляд заяви позивача про призначення пенсії з порушенням норм матеріального права) має бути відновленим.

За таких обставин суд вважає рішення пенсійного фонду таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не зарахувало до стажу позивача періоди роботи періоди роботи з 06.09.1995 по 05.12.1996, з 21.02.1997 по 02.03.1997, з 03.03.1997 по 24.03.1997, з 09.04.1997 по 14.11.1999, з 20.11.2002 по 20.09.2003, з 26.06.2006 по 08.09.2013, з 09.09.2013 по 15.11.2013, з 18.11.2013 по 01.01.2014, з 10.01.2014 по 05.05.2015, з 06.05.2015 по 02.08.2015, з 03.08.2015 по 28.08.2016, з 29.08.2016 по 02.09.2016, з 03.09.2016 по 10.11.2022 на підземних роботах, а також на провідних професіях з 15.11.1999 по 27.07.2002, з 14.08.2002 по 16.10.2002, з 29.09.2003 по 25.06.2006 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Щодо неврахування страхового стажу роботи через несплату страхових внесків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше та підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону №1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, яке здійснювало нарахування цього внеску.

Фактично, внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 31.10.2019 року у справі 266/1994/17.

Отже неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до страхового стажу роботи позивача за періоду з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2019 по 30.09.2022 є протиправним.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, наявність підстав для його задоволення основної позовної вимоги та часткового задоволення похідних позовних вимог, оскільки відповідачем не було відмовлено у врахуванні усіх періодів роботи позивача, а лише спірних.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.245 КАС України разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В контексті викладеного, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.11.2022 №74 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання до суду адміністративного позову.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, площа Соборна буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.11.2022 №74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.11.2022 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш