Справа № 480/6711/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2023 року Справа № 480/6711/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,- В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, у якій просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 під командуванням полковника ОСОБА_3 щодо визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що самовільно залишили військову частину НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини ОСОБА_3 (по стройовій частині) №177 від 06.07.2022 щодо ОСОБА_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини ОСОБА_3 (по стройовій частині) №181 від 10.07.2022 щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 №852 від 22.09.2022 "Про результати службового розслідування";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всі види грошового забезпечення (в тому числі додаткову грошову винагороду та надбавку), що не виплачувались з червня 2022 року.
Позов обґрунтований тим, що відповідачем безпідставно встановлено факти самовільного залишення позивачами військової частини, у той час коли позивачі вказаних дій не вчиняли. Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання бойового розпорядження, позивачі вказують на відсутність факту належного доведення вказаного бойового розпорядження, а також на порушення процедури проведення службового розслідування. У зв`язку з викладеним, просять задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що факти самовільного залишення місця служби та невиконання бойового розпорядження у повній мірі підтверджується матеріалами службового розслідування та фактичними обставинами. Щодо посилання позивачів на порушення при проведенні службового розслідування, зазначає, що вказані порушення відсутні, оскільки службове розслідування було проведено у повній відповідності до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (а.с.103-108).
Третя особа - Генеральний штаб Збройних Сил України, надіслав на адресу суду пояснення, у яких зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, а дії та накази відповідача вважає правомірними та співмірними з діями позивачів (а.с.94-98).
На вищевказаний відзив відповідача представник позивачів надала відповідь, у якій зазначає, що відповідачем були порушені права позивачів під час проведення службового розслідування та додатково вказує на відсутність факту самовільного залишення частини позивачами та на протиріччя з даного питання у акті службового розслідування (а.с. 135-139).
Ухвалами суду від 29.11.2022, 30.01.2023 та 31.03.2023 судом витребувались додаткові докази по справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи, а саме з копії довідки відповідача від 17.06.2022 №3396, судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 06.05.2022 по теперішній час.

Згідно копії довідки відповідача від 17.06.2022 №3396 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 06.05.2022 по теперішній час.

Пунктом 6.27 наказу командира відповідача від 02.07.2022 №173 визначено: "вважати таким, що солдат ОСОБА_2 03.07.2022 вибув з населеного пункту ОСОБА_4 до нового місяця служби.".

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №177 визначено: "солдата ОСОБА_2 , який був направлений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №173 від 02.07.2022 до військової частини НОМЕР_2 з 03.07.2022 вважати таким, що не прибув для подальшого проходження служби (самовільно залишив частину) 04.07.2022", у зв`язку з чим наказано зняти його з усіх видів забезпечення 03.07.2022. Підстава: довідка - доповідь №585 від 06.07.2022(а.с. 16).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 №181 солдата ОСОБА_1 визначено таким, що самовільно залишив частину 09.07.2022, у зв`язку з чим його знято з усіх видів забезпечення 09.07.2022, а з харчового забезпечення - 10.07.2022 (а.с. 120).

10.07.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 №740 «Про призначення службового розслідування» було наказано провести службове розслідування з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби та невиконання бойового завдання в бойовій обстановці солдатами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 - заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи від 12.08.2022, наданих у ході проведення службового розслідування, останній зазначив, що 10.07.2022 він знаходився в н.п. Вікторія, а солдати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в районі виконання завдань за призначенням.

У подальшому, уповноваженими особами відповідача був складений акт службового розслідування, який був затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

Так, відповідно до вказаного акту у ході службового розслідування було встановлено, що 08.07.2022 командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 до особового складу було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 №568 щодо виконання особовим складом запасної роти бойових завдань в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_1 . 09.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 була виявлена відсутність 2 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Проведеними розшуковими заходами місцезнаходження даних військовослужбовців не встановлено. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022 (до матеріалів перевірки не долучалося, документ ДСК) було доведено капітаном ОСОБА_7 до наступних військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдата резерву ОСОБА_1 та солдата резерву ОСОБА_2 . Однак дані військовослужбовці 09.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 були виявлені відсутніми в районі зосередження, про що свідчить список військовослужбовців, які відсутні під час переміщення особового складу в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_1 . З пояснення заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 , стало відомо, що 10.07.2022 майор ОСОБА_5 знаходився в населеному пункті Вікторія Полтавської області, а солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_2 в районі виконання завдань за призначенням, через деякий час вищевказані військовослужбовці повернулись до виконання своїх службових обов`язків.

Відповідно до змісту вказаного акту службового розслідування посадовими особами відповідача зазначено, що неправомірні дії військовослужбовців 11 запасної роти, які самовільно залишили місце служби військової частини НОМЕР_1 (вказані в пункті 3), полягають в тому, що 09.07.2022 вони самовільно залишили місце служби (району виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 ) та не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 №568. Таким чином, в діях військовослужбовців НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 ККУ (Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці). Фактів або прямих доказів, які підтверджують поважні причини неприбуття до місця виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 в ході проведення службового розслідування не було виявлено.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 «Про результати службового розслідування» від 22.09.2022 №852 за нез`явлення до визначеного бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022 місця служби та недоповіді про причини своєї неявки на службу, порушення військової дисципліни та вимог абз.І, ст.ІІ, ст.12, ст. 16, абз. 15, 16 ст. 128. абз.2 ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнуто солдата резерву ОСОБА_1 та солдата резерву ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності згідно пункту «б» статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення «догана». Також вказаним наказом визначено не виплачувати щомісячну премію за липень з перерахунком у вересні солдату резерву ОСОБА_1 та солдату резерву ОСОБА_2 відповідно до абз. 1 пункту 5 розділу XVI Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами) за невихід на службу без поважних причин. Окрім того, вказаним наказом визначено не виплачувати за липень з перерахунком у вересні 2022 року додаткову винагороду.

Четвертим пунктом вказаного наказу на заступника командира батареї з морально - психологічного забезпечення 3-ї артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_9 покладено обов`язок повідомити керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про вчинення солдатом резерву військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та солдатом резерву військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 407 ККУ.

Звертаючись з позовом до суду, позивачі зазначають про протиправність дій відповідача щодо визнання їх такими, що самовільно залишили військову частину НОМЕР_1 , а як насідок просять суд скасувати накази №177 від 06.07.2022 щодо ОСОБА_2 та №181 від 10.07.2022 щодо ОСОБА_1 . Також позивачі не погоджуються з наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 "Про результати службового розслідування" №852 від 22.09.2022.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до положень Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Частиною 1 статті 40 Закону №2232-ХІІ визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

При цьому, згідно з положеннями ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, оскаржуваним наказом від 06.07.2022 №177 ОСОБА_2 визнано таким, що з 03.07.2022 не прибув для подальшого проходження служби (самовільно залишив частину) (а.с.65). Підставою вказаного висновку зазначено: довідка доповідь №585 від 06.07.2022.

Оскільки відповідач до відзиву на позовну заяву не надав копію вищевказаної довідки доповіді №585 від 06.07.2022, ухвалою від 31.03.2023 суд витребував її у відповідача. Однак, на вказану вимогу суду відповідач не надав відповідний документ.

Також, відповідач, у порушення вищевказаної ували суду про витребування доказів, не надав суду доказів ознайомлення ОСОБА_2 або доведення до його відома наказу командира відповідача №173 від 02.07.2022, на виконання якого позивач мав прибути до військової частини НОМЕР_2 . Окрім того, відповідач не надав пояснення щодо того, коли саме після 03.07.2022 ОСОБА_2 повернувся до проходження служби та за яких обставин.

Щодо іншого позивача - ОСОБА_1 , то як встановлено судом в ході судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, оскаржуваним наказом №181 від 10.07.2022 ОСОБА_1 визнано таким, що 09.07.2022 самовільно залишив частину (а.с.65). Підставою вказаного висновку зазначено: довідка доповідь від 10.07.2022.

У довідці доповіді від 10.07.2022, яка складена командиром зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зазначено, що 09.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 було виявлено відсутність двох військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проведеними розшуковими заходами місцезнаходження даних військовослужбовців встановлено не було (а.с.72).

У той же час, посадовими особами відповідача під час проведення службового розслідування 12.08.2022 були отримані письмові пояснення від ОСОБА_5 , який зазначив, що 10.07.2022 він знаходився у населеному пункті ОСОБА_4 , а солдати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в районі виконання завдань за призначенням (а.с.75).

Як вбачається з вищевикладеного, факт самовільного залишення частини ОСОБА_1 09.07.2022 встановити неможливо, оскільки особа, яка, як зазначає відповідач, встановила факт відсутності військовослужбовця у своїх поясненнях, не зазначила вказані обставини.

З метою з`ясування об`єктивних обставин у справі, ухвалою від 31.03.2023 суд витребував у Військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо місця дислокації відповідача, а також виконання завдань за призначенням у період з 03.07.2022 по 12.07.2022, а також інформацію де саме (населений пункт) 09.07.2022 майором ОСОБА_5 виявлено відсутність позивачів (про що зазначено у акті службового розслідування).

Утім, на виконання вказаної вимоги суду відповідачем не надано відповідної інформації.

Також суд звертає увагу на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001835, відповідного до якого вказане провадження було зареєстровано за заявою, яка надійшла тільки 24.11.2022, а обставинами, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення зазначено: "08.07.2022 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_2 не з`явилися до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах воєнного стану" (а.с.110).

Суд звертає увагу, що вказане провадження зареєстроване щодо події 08.07.2022, у той час як оскаржувані накази визначають інші дати, а саме: 03.07.2022 ( ОСОБА_2 ) та 09.07.2022 ( ОСОБА_1 ).

У той же час, на вимогу суду Донецьким зональним відділом військової служби правопорядку надано лист від 18.04.2023 №3114/3, у якому зазначається, що відомості щодо підтвердження факту самовільного залишення військової частини, або місця служби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 03.07.2022 по 12.07.2022 на адресу Донецького зонального відділу військової служби правопорядку станом на 17.04.2023 не надходили.

Також суд звертає увагу на те, що вищевказані оскаржувані накази були прийняті відповідачем як до моменту початку службового розслідування (наказ №177 від 06.07.2022 щодо ОСОБА_2 ), так і до моменту складання акту службового розслідування (№181 від 10.07.2022 щодо ОСОБА_1 ).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд зазначає, що відповідач, у порушення ст.77 КАС України, не довів обґрунтованість наказу №177 від 06.07.2022 щодо ОСОБА_2 та наказу №181 від 10.07.2022 щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 під командуванням полковника ОСОБА_3 щодо визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що самовільно залишили військову частину НОМЕР_1 , суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відновлення порушеного права у даній частині позовних вимог відбувається шляхом визнання протиправними та скасування вищевказаних наказів (в частині позивачів).

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 №852 від 22.09.2022 "Про результати службового розслідування", суд зазначає наступне.

Так, відповідно до змісту вказаного наказу, підставою для накладення на позивачів дисциплінарного стягнення «догана» стало те, що вони не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022.

Суд звертає увагу на те, що позивачі у своїй позовній заяві не заперечують факт доведення до них вказаного розпорядження, однак зазначають, що воно було доведено неналежним чином, оскільки не зазначались конкретні прізвища.

Позивачі у позові зазначають, що безпосередньо під час повідомлення про таке розпорядження зазначали про неможливість його виконання, оскільки не мають військової підготовки, служби в армії не проходили, жодних військових навчань за час перебування на військовій службі, після їхньої мобілізації, з ними не проводилось. Позивачі мобілізовані на військову службу у зв`язку з військовою агресією російської федерації та не є особами, що мають військові навички чи вміння, а відтак не можуть бути задіяні в бойових діях без належної військової підготовки.

Щодо вказаних доводів позивачів, суд зазначає, що норми чинного законодавства України не визнають вказані посилання позивачів як нормативно визначену поважну (допустиму) підставу для можливого невиконання наказу командира у період дії воєнного стану.

Вирішуючи питання про наявність у діях позивачів відмови у виконанні бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №568 від 08.07.2022, суд вважає за потрібне дослідити пояснення, надані 12.07.2022 позивачами капітану ОСОБА_10 (посадова особа Донецького зонального відділу військової служби правопорядку).

Так, у зазначених поясненнях позивачі власноруч зазначили, що до них було доведене вищевказане бойове розпорядження та, як зазначає ОСОБА_1 , він з солдатом ОСОБА_11 відмовився виконувати наказ у зв`язку з тим, що не був морально та фізично готовий його виконувати (а.с.168, 170).

Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено факт невиконання позивачами бойового розпорядження командира у період дії воєнного стану, що на переконання суду є повністю співмірним з видом дисциплінарного стягнення догана.

Доводи позивачів, що в акті службового розслідування не зазначено відомості про освіту позивачів та терміни їх служби і перебування на посаді, не можуть бути підставою для скасування дисциплінарного стягнення, оскільки вказана інформація не впливає на фактичні обставини.

Посилання позивачів на те, що строк службового розслідування було встановлено тільки до 19.08.2022, а акт складений 21.09.2022, тобто з порушенням строків, є безпідставним, оскільки відповідно до п.3 та п.13 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Наказ Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Позивачі у своїх поясненнях не зазначають, що акт службового розслідування був наданий командиру відповідача на розгляд з порушенням строків, у зв`язку з чим неможливо стверджувати, що закінчення службового розслідування відбулося з порушенням строків, окрім того, вказані доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки відповідно до позовних вимог позивачі взагалі заперечують вчинення дисциплінарного проступку.

Враховуючи вищевикладені обставини та доводи позивачів щодо підстав для задоволення позову у даній частині, суд зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 "Про результати службового розслідування" №852 від 22.09.2022 є правомірним, а тому позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всі види грошового забезпечення (в тому числі додаткову грошову винагороду та надбавку), що не виплачувались з червня 2022 року, суд зазначає, що позовна заява та інші заяви позивачів та їх представника не містять обґрунтування вказаної вимоги та не підтверджуються жодними доказами, окрім посилання на неправомірність вищевказаних оскаржуваних наказів. Окрім того, позивачі не вказують та не надають доказів порушення їх прав в частині нарахування та виплати грошового забезпечення з червня 2022 року.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що вказана вимога повинна розглядатись саме як похідна від основних вимог про визнання протиправними та скасування вищевказаних наказів.

Суд зазначає, що з урахуванням того, що накази відповідача №177 від 06.07.2022 щодо ОСОБА_2 та №181 від 10.07.2022 щодо ОСОБА_1 судом визнані протиправними та такими, що підлягають скасуванню, підлягає поновленню і право позивачів на належне їм грошове забезпечення, забезпечення якого, окрім іншого, було зупинено вказаними наказами, а саме для ОСОБА_2 - 03.07.2022 та для ОСОБА_1 - 09.07.2022.

Інших підстав для задоволення позовної вимоги позивачів у даній частині судом не встановлено, у тому числі і з урахуванням того, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №852 від 22.09.2022 "Про результати службового розслідування" судом визнано правомірним.

З урахуванням викладеного, інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачами, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №177 від 06.07.2022 в частині щодо ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №181 від 10.07.2022 в частині щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошове забезпечення, нарахування та виплата якого була зупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №177 від 06.07.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) грошове забезпечення, нарахування та виплата якого була зупинена наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №181 від 10.07.2022.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько