Справа № 400/2753/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 р. № 400/2753/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН-ЮГ", Чкалова, 30-А, м. Миколаїв, 54017,

про:накладення арешту на кошти та інші цінності у сумі 352 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі Управління або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІОН-ЮГ» (далі Товариство або відповідач), що знаходяться в банку, достатні для стягнення податкового боргу підприємства у сумі 352 000 грн на користь держави.

Як фактичну підставу для задоволення позовних вимог Управління зазначило наявність у відповідача з 28.01.2021 податкового боргу в сумі 352 000 грн (фінансові санкції, застосовані на підставі пункту 1281.1 та пункту 1281.3 статті 1281 Податкового кодексу України) і відсутність у відповідача нерухомого майна та транспортних засобів; як процесуальну підставу для звернення до суду підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язав позивача подати, серед іншого, акт опису майна відповідача у податкову заставу. Цей акт позивач не подав.

Відповідач позов не заперечив.

Як встановлено судом, у січні 2021 року Товариство мало сплатити вказані у податкових повідомленнях-рішеннях Управління від 11.12.2020 № 2 і № 2 суми штрафних (фінансових) санкцій 232 000 грн та 120 000 грн відповідно.

09.02.2021 позивач сформував податкову вимогу № 6856-13 на суму 352 000 грн. Податкову вимогу Товариство отримало у лютому 2021 року.

За інформацією Управління, відповідач суму податкового боргу не сплатив.

До позову позивач додав «Відомості з АІС Автомобіль» та «Інформацію з ДРРП на нерухоме майно». Ці документи, як зазначило Управління, підтверджують відсутність у відповідача об`єктів нерухомого майна і транспортних засобів.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Отже, умовою для задоволення відповідного позову є подання контролюючим органом належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження двох обставин наявність податкового боргу платника податків та відсутність у платника податків майна (на яке можливо звернути стягнення), вартість якого дорівнює сумі податкового боргу (або є більшою).

У частинах першій та другій статті 88 Податкового кодексу України вказано, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає:

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Про те, що зверненню контролюючого органу до суду на підставі підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України має передувати опис майна платника податків у податкову заставу, вказано, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 825/2335/18. Так, Верховний Суд зазначив: «… З наданих позивачем доказів судами з`ясовано, що за ТОВ «Легіон Промбуд» не зареєстровано право власності на нерухоме майно, транспортні засоби та сільськогосподарську техніку (самохідні машини та механізми), однак не встановлено відсутності іншого нерухомого майна, відмінного від транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, або іншого майна, що перебуває у користуванні відповідача на підставі іншого речового права, на яке може бути накладено адміністративний арешт та яке може бути джерелом погашення податкового боргу. Враховуючи, що позивачем не доведено наявності обставин, за яких судом може бути прийнято рішення про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Легіон Промбуд», що знаходяться в банку, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність законодавчих підстав для задоволення позовних вимог в частині накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Легіон Промбуд» на суму …, що знаходяться на відкритих рахунках у банках …».

У постанові від 16.04.2020 у справі № 804/7201/16 Верховний Суд вказав: «… податковий орган звернувся до суду з позовом … про накладення арешту на кошти та інші цінності 26.10.2016 року. Натомість, після звернення до суду з таким позовом, 07.11.2016 Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників податків … ще складались акти опису майна … За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що на день звернення до суду позивач не надав доказів, що ним було здійснено пошук всього майна відповідача та його балансова вартість є меншою суми податкового боргу, а тому вимоги Спеціалізованої ДПІ з обслуговування великих платників податків … щодо арешту на кошти та інші цінності … на розрахункових рахунках є передчасними та не обґрунтованими …».

Згідно з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 15.06.2022 у справі № 280/5400/19, саме дата акта опису майна платника податків у податкову заставу є початком перебігу встановленого абзацом другим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України тримісячного строку для пред`явлення адміністративного позову на підставі підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Виходячи з текстів позовної заяви та додаткових пояснень позивача, Управління акт опису майна Товариства у податкову заставу не склало.

Відповідно, допустимий доказ на підтвердження вказаних у підпункті 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України обставин (в частині майна) відсутній.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна