Справа № 520/26262/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 р. Справа № 520/26262/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Старосєльцева О.В.) від 02.06.2022 по справі № 520/26262/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу та заробітної плати для визначення пенсії позивача період роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 01.10.2019 року і по теперішній час;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу як працюючому пенсіонеру з урахуванням відомостей персоніфікованого обліку по заробітній платі та стажу за період з 01.10.2019 року і по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу та заробітної плати період роботи позивача в Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві та не здійснено перерахунок пенсії як працюючому пенсіонеру з урахуванням відомостей персоніфікованого обліку по заробітній платі та стажу, що позбавляє його права на отримання пенсії у належному розмірі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити своє рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 25.11.2021 року, яким відмовлено заявнику у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу та заробітної плати для визначення пенсії позивача період роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві з 01.10.2019 року і по теперішній час;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу як працюючому пенсіонеру з урахуванням відомостей персоніфікованого обліку по заробітній платі та стажу за період з 01.10.2019 року і по теперішній час.

В обґрунтування вимог скарги вказує, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначив, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не вжив всіх передбачених Законом заходів щодо захисту конституційного права позивача на отримання справедливого судочинства, оскільки фактично ухилився від розгляду справи по суті, обмежившись формальним посиланням на неналежного відповідача.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 року поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження по справі та призначено апеляційний розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Копії вказаних ухвал направлено сторонам (відповідачу разом з апеляційною скаргою) у їх електронні кабінети, що підтверджуються наявними в матеріалах справи довідками.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивачперебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком, призначену з 16.03.2011р. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 20.01.2010р. і по дату звернення до суду працює на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 .

22.11.2021р. позивач подав до Управління через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до положень п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстроване МіністерствіюстиціїУкраїни27 грудня 2005 р. за №1566/11846), звернення позивача за правилом екстериторіальності було спрямовано для прийняття рішення по суті до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 25.11.2021 року відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю права на такий перерахунок (а.с. 27).

Листом від 29.11.2021р. Відділ обслуговування громадян №12 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомив позивача про прийняте рішення та направив його копію.

Позивач звернувся до суду із даним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, не вчинялись дії щодо перерахунку заявнику пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішень щодо відмови у перерахунку пенсії за зверненням позивача за Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не приймалось. Водночас із цим, існування діючого рішення відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.11.2021 року, яким відмовлено заявнику у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" унеможливлює зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу та заробітної плати заявника період роботи на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, а також здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу, як працюючому пенсіонеру.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №504/4148/16-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах, рішень щодо відмови у перерахунку пенсії за зверненням позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не приймалось.

З наданих до матеріалів справи копій пенсійної справи вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача від 22.11.2021р. по принципу екстериторіальності відділом перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням від 25.11.2021 було відмовлено заявнику у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності права на такий перерахунок.

Лист ГУ ПФУ в Харківській області від 29.11.2021р. у даному конкретному випадку не містить жодної відмови у перерахунку заявнику пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем, ГУ ПФУ в Харківській області за матеріалами звернення заявника від 29.11.2021р. взагалі будь-якого волевиявлення, що між тим з урахуванням запровадженого правила екстериторіальності вирішення заяв громадян терорганами системи ПФУ не означає виникнення факту порушення суб`єктивного права заявника у спірних правовідносинах.

В зв`язку з чим, у спірних правовідносинах відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) не вчиняв у відношенні позивача дії щодо перерахунку заявнику пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають судовому захисту.

А тому, враховуючи предмет позову, позивач фактично заявив позовні вимог до органу, який не здійснює у відношенні позивача жодних управлінських функцій та не може відповідати за адміністративним позовом.

Статтею 48 КАС України, встановлено підстави та порядок заміни неналежної сторони.

Відповідно до частин 1 і 4 цієї статті суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

За змістом цих процесуальних норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції, а КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Відтак, у разі встановлення таким судом, що відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то такий (позов) повинен бути залишений без задоволення.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача, це є підставою для відмови в позові.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вказане вище не позбавляє його права повторно звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів у встановлений законом спосіб та до належного відповідача.

На підстав викладеного, рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Що стосується вимоги апелянта про визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 25.11.2021 року, яким відмовлено заявнику у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає, що згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Оскільки вимога до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві не заявлялася до суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції ця вимога не може бути розглянута.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі №520/26262/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло