Справа № 480/7770/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 р.Справа № 480/7770/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 23.01.23 року у справі № 480/7770/22

за позовом ОСОБА_1

до Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при виконанні виконавчого провадження №62095305 щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження;

- зобов`язати Лебединський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) закінчити виконавче провадження № 62095305.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі № 480/7770/22 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі № 480/7770/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що постановою Господарського суду Сумської області від 27.05.2021 року у справі № 920/1050/20, яка набрала законної сили та не оскаржувалася, визнано банкрутом боржника - фізичну особу ОСОБА_1 та введено процедуру погашення боргів.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021 року у справі № 920/1050/20, серед іншого: затверджено звіт керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 ; звільнено фізичну особу - ОСОБА_1 від боргів; встановлено, що вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; та зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Вважає, що заборгованість позивача за вимогою № Ф-2378-51У від 11.03.2020 р. та вимога № Ф-2378-51У від 06.11.2020 р. вважається погашеною, виконавчі документи є такими, що не підлягають виконанню, фізична особа - банкрут є такою, що звільнена від боргів в силу положень Кодексу України з процедури банкрутства. Таким чином, позивач вважає, що державним виконавцем в порушення вимог п. 5 ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" в день, коли виконавцю стало відомо про обставини, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконанні в Лебединському відділі державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 62095305, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 2378-51 У, видана 11.03.2020 року Головним управлінням ДПС у Сумській області про сплату недоїмки, штрафу та пені у розмірі 406094,67 грн. та виконавче провадження № 64634445, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 2378-51 У, видана 06.11.2020 року Головним управлінням ДПС у Сумській області про сплату недоїмки у розмірі 6295,30 грн.

Виконавчий документ Ф-2378-51 У, виданий 11.03.2020 року, надійшов на виконання до відділу ДВС 15.05.2020 р., тоді ж, 15.05.2020 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62095305, копії якої були направлені сторонам. Також, виконавчий документ Ф-2378-51 У, виданий 06.11.2020 року, надійшов на виконання до відділу ДВС 24.02.2021 р., тоді ж, 24.02.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64634445, копії якої були направлені сторонам.

04.03.2021 року державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 62095305 згідно з ухвалою Господарського суду Сумської області № 950/1050/20 від 09.02.2021 року про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до вирішення питання по суті.

21.10.2022 року державним виконавцем винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій.

14.11.2022 року від ОСОБА_1 в особі представника адвоката Жмакіної Надії Вікторівни до Лебединського ДВС надійшли заяви № 08/11-1 від 08.11.2022 року та № 08/11-2 від 08.11.2022 року про закінчення виконавчого провадження на підставі постанови Господарського суду Сумської області у справі № 920/1050/20 від 27.05.2021 року.

17.11.2022 року державним виконавцем надана відповідь про відсутність законних підстав для закінчення виконавчого провадження № 62095305 та виконавчого провадження № 64634445 у заявах № 08/11-1 від 08.11.2022 року та № 08/11-2 від 08.11.2022 року, зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021 провадження у справі № 920/1050/20 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 звільнено від боргів, крім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

Позивач, не погодившись з бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження протиправною, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020 р. №Ф-2378-51 та від 06.11.2020 р. №Ф-2378-51 є виконавчими документами та підлягають подальшому виконанню органами державної виконавчої служби, а тому бездіяльність Лебединського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 8 липня 2010 року (далі за текстом - Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У відповідності до п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.

Частиною 14 статті 25 Закону № 2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (в редакції, чинній на момент винесення вимоги).

Судом встановлено, що позивачем не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до самостійно визначених грошових зобов`язань, про що свідчать вимоги про сплату єдиного внеску № Ф-2378-51 У від 11.03.2020 року та № ф-2378-51 У від 06.11.2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

У відповідності до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Сторонами не заперечується, що суми у визначений законом строк позивачем сплачені не були та набули статусу недоїмки.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 09.02.2021 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 №920/1050/20 та введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.03.2021р. у справі №920/1050/20 визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Сумській області в розмірі 4558163,72 грн., в тому числі з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 414589,97 грн.

Постановою Господарського суду Сумської області від 27.05.2021р. у справі №920/1050/20 ОСОБА_1 визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 №920/1050/20 та завершено процедуру погашення боргів.

Згідно з п. 6-7 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. у справі №920/1050/20 ОСОБА_1 звільнено від боргів, а вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, а згідно з п. 9 резолютивної частини цієї ж ухвали боржник не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Частиною 7 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги про те, що заборгованість по єдиному соціальному внеску вважає погашеної з посиланням на приписи Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки предметом розгляду цієї адміністративної справи є правомірність дій (бездіяльності на думку позивача) державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.10.2021р. у справі №920/1050/20 не встановлено конкретного звільнення від сплати недоїмки по єдиному соціальному внеску. Державний виконавець не мав підстав для закінчення виконавчого провадження за наявності виключень в резолютивній частині ухвали.

Також відхиляється довід апеляційної скарги стосовно помилкового ототожнення судом першої інстанції облікових процедур існування заборгованості з єдиного соціального внеску з обов`язком сплати такої заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2020 р. №Ф-2378-51 та від 06.11.2020 р. №Ф-2378-51 є виконавчими документами та підлягають подальшому виконанню органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги що відповідач зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження», згідно з якою виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у цій ситуації не було скасовано або визнано нечинними рішення, на підставі яких видані виконавчі документи, та не винесено судових рішень про визнання вимог про сплату єдиного внеску такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі № 480/7770/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року по справі № 480/7770/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко