Справа № 465/1014/23
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП у Львівській області, інспектора старшого лейтенанта поліції Коваль Юрія Євгеновича про скасування постанови серії ЕАС №6514550 від 07.02.2023 року,-

встановив:

позивач звернувся до суду, як до адміністративного, з позовом до УПП у Львівській області, інспектора старшого лейтенанта поліції Коваль Юрія Євгеновича про скасування постанови серії ЕАС №6514550 від 07.02.2023 року, в якому просив суд визнати дії службової особи поліцейського інспектора ст. лейтенанта поліції Коваль Ю.Є. 2 бат. 1 роти УПП у Львівській області з притягненням позивача до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6514550 від 07.02.2023 року, винесену поліцейським 2 бат. 1 роти УПП у Львівській області ст. лейтенантом Коваль Ю.Є. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою інспектора 1 роти 2 бат. старшого лейтенанта поліції Коваль Ю.Є. УПП у Львівській області серія ЕАС №6514550 від 07.02.2023 23.03 позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинене мною адміністративне правопорушення передбачене ч2.ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн за те, що 07.02.2023 р. о 22.40 у м. Львові, керуючи транспортним транспортом Вольво ХС90 НОМЕР_1 , проїжджаючи перехрестя пр. Свободи- в. Торгова в напрямку пл. Різні, нібито не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

07.02.2023 року 22:40 по свідченням інспектора 1 роти 2 бат. ст. лейтенанта поліції Коваль Ю.Є, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Вольво ХС90 д.н.з. НОМЕР_1 проїжджаючи перехрестя пр. Свободи -в. Торгова їхав прямо в напрямку пл. Різні та пр. В. Чорновола керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПІДР- порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Проте, ОСОБА_1 07.02.2023р о 22:40, керуючи автомобілем Вольво ХС90 д.н.з. НОМЕР_1 проїжджав перехрестя пр. Свободи - в. Торгова в напрямку пл. Різні прямо, згідно знаку 5.18 напрямок руху по смузі, що зображує напрямок прямо.

Позивач вказує, що він не здійснював перестроювання, повороту, розвороту та згідно ПДР України п.9.4 сигнал покажчиками повороту забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим іншими учасниками руху, він їхав прямо на пл. Різні тому не включав сигнал покажчика повороту. В кінці пл. Різні повертаючи на пр. В. Чорновола, він включив лівий покажчик повороту та проїжджаючи пішохідний перехід позивач побачив увімкнені червоні та сині проблискові маячки автомобіля, але без спеціального звукового сигналу, відразу зупинив автомобіль за поворотом на пр. Чорновола, щоб не заважати іншим учасникам руху щоб дати проїхати цьому автомобілю.

Коли позивач зупинився, з автомобіля з проблисковими маячками вийшло двоє невідомих людей в темному одязі та підійшли до автомобіля позивача, звернулись до нього з вимогою ,щоб він показав водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, не представившись та не пояснивши причину зупинки згідно ст.18 та ст.35 Закону про поліцію.

Ці події відбувалися в присутності свідків, які перебували в машині позивача. На вимогу позивача пред`явити службове посвідчення та озвучити причину зупинки позивачу було озвучено, нібито він порушив ПДР п.9.2.б, їдучи прямо з пр. Свободи на пл. Різні.

Замість пред`явлення службового посвідчення, згідно ст. 18 закону про поліцію, позивача в зухвалій формі проінформували, що його зупинили інспектор ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач пред`явив на вимогу поліцейського документи, після того ОСОБА_2 почав вимагати від позивача особисті дані, а саме адресу його проживання.

Інспектор поліції заборонив проводити позивачу відео зйомку, посилаючись на військовий стан.

Проте, протримавши позивача на морозі 15-25 хвилин, останньому так і не було пред`явлено відео зйомку на якій зафіксовано факт його правопорушення.

Дії ст. лейтенанта не правомірні, ПДР позивач не порушував, позивач їхав прямо з пр. Свободи на пл. Різні згідно знаку 5.18 і тому згідно ПДР він не мав вказувати сигнал повороту. Постанову складено не правомірною, не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не описано, який покажчик повороту позивач мав показувати правий чи лівий,їдучи прямо, також покази позивача, що він не порушував ПДР не враховувались.

Натомість ст. лейтенант за відсутності законних підстав та будь-яких доказів, не провівши розгляд справи взагалі, грубо порушуючи процесуальні права позивача, виніс щодо нього постанову за ч.2 ст.122.

Виходячи із обставин справи, жодних інших доказів по справі, окрім самої постанови, наприклад показань свідків, технічних приладів чи технічних засобів,чи інших доказів по справі, на момент розгляду адміністративної справи не було.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена посадовою особою поліції незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого позивач не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі.

17.03.2023 року на адресу суду надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає наступне.

Так, пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 2 статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо твердження Позивача про ймовірні, на його думку, процедурні порушення, вважають, що навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Аргументи Позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини.

Долучені відеоматеріали в повній мірі відповідають вимогам ч. 1 ст. 72 КАС України, у зв`язку з чим є належними доказами. Тому відсутні підстави вважати наведені вище докази неналежними.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.262КАСУкраїни суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

07.02.2023 року о 23.03 год. інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Коваль Ю.Є. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6514550, згідно якої 07.02.2023 року о 22.40 год. у м. Львові, пр.. Свободи вул. Торгова водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306 (із змінами та доповненнями).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом «б» пункту 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За змістом ч. 2ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.2,3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Так, судом було досліджено відеоматеріали, які були надані представником відповідача до свого відзиву на позовну заяву.

На диску, який досліджено судом, містяться 2 медіафайлів під назвами clip-0, clip-1 з яких не можливо встановити чи були дійсно порушені правила ПДР ОСОБА_1 , оскільки на відео не зафіксовано момент порушення правил дорожнього руху позивачем.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАС №6514550 від 07.02.2023, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП слід скасувати, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 286 КАС України не передбачено права суду першої інстанції визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд вважає, що визнання дій інспектора протиправними при винесенні оскаржуваної постанови під час розгляду справи в суді про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності додаткового вирішення не потребують, оскільки скасування постанови включає в себе і перевірку дій інспектора при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Окрім цього, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Ухвалою суду від "15" травня 2023 р. позов залишено без руху. На виконання ухвали суду позивачем 17.05.2023 року усунуто недоліки та сплачено судовий збір в розмірі 536, 00 грн., що стверджується квитанцією №101 від 17.05.2023 року.

Відтак з відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. ст.77, 243, 244, 246, 250 КАС України, ст.7, 222, 251, 258, 268, 276, 283 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до УПП у Львівській області, інспектора старшого лейтенанта поліції Коваль Юрія Євгеновича про скасування постанови серії ЕАС №6514550 від 07.02.2023 року задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАС №6514550 від 07 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст.122 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судових витрат на відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівський області, , місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Відповідач: Інспектор УПП у Львівській області старший лейтенант поліції Коваль Юрій Євгенович 2 батальйону 1 роти, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Мартьянова С.М.