Справа № 640/12235/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Лічевецького І.О., Пилипенко О.Є.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автологістикатехсервіс» про застосування заходів реагування, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автологістикатехсервіс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - позивач, ГУ ДСНС у м. Києві) звернулось у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автологістикатехсервіс» (далі - відповідач, ТОВ «Автологістикатехсервіс») про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень шляхом зобов`язання відповідача відключити джерело електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити, вхідні двері приміщення операторської та розподільчі колонки АЗС за адресою: м. Київ, пров. Радищева, 6 у Солом`янському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами перевірки відповідача виявлено ряд порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що перебувають на території установи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що виявлені порушення ТОВ «Автологістикатехсервіс» усунуто.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав.

Судом установлено, що в період з 02.04.2021 позивачем проведено позапланову перевірку відповідача з питань виконання (додержання) вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, результати якої оформлені актом №280.

Перевіркою виявлено 26 порушень вимог законодавства в сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

У зв`язку з виявленням зазначених порушень, ГУ ДСНС у м. Києві звернулося у суд з позовом щодо застосування до відповідача заходів реагування в сфері державного нагляду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено повне усунення усіх виявлених порушень, які не є формальними та можуть створювати реальну загрозу для життя та здоров`я людей.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з абзацем 2 статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд (контроль), серед іншого, здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями в сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності (частина 1 статті 3 Закону України №877-V).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Статтею 2 Закону України «Про пожежну безпеку» встановлено, що забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Своєю чергою відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту регулює Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).

Приписами пунктів 2 та 3 частини 1 статті 50 КЦЗ України визначено, що джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є будівлі та споруди з порушенням умов експлуатації та суб`єкти господарювання з критичним станом виробничих фондів та порушенням умов експлуатації.

Згаданим Кодексом визначено, що саме загроза життю та/або здоров`ю людей, а не факт порушення законодавства з питань цивільної безпеки, техногенної безпеки, пожежної безпеки тощо, визнана законодавцем у якості підстави для постановлення судом рішення про застосування заходів державного реагування.

Відповідно до частини 3 статті 55 КЦЗ України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Частинами 1 та 2 статті 64 КЦЗ України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 №20/2013 визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12 частини 1 статті 67 КЦЗ України).

Відповідно до частини 2 статті 68 КЦЗ України в разі встановлення порушення вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює відповідний державний нагляд, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі встановлення під час проведення перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Позивач наділений відповідними повноваженнями державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, у тому числі повноваженнями застосування до суб`єктів господарювання певних заходів реагування (зокрема складання приписів, протоколів, розпоряджень про усунення виявлених порушень вимог техногенної та пожежної безпеки).

Водночас захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкта підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

У матеріалах справи міститься акт від 02.04.2021 №280, складений позивачем за результатами проведеної позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, в якому зафіксовано, що відповідач експлуатує автозаправну станцію з порушенням вимог законодавства у цій сфері, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів наголошує на тому, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак вказане не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність, та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення повинна бути перевірена судами шляхом надання оцінки відповідним доказам, а застосування судом обраного заходу державного реагування ґрунтуватися на дотриманні всіх принципів адміністративного судочинства.

Отже, при обранні виключного заходу реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд судом має ураховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування обсягу та ступеню тяжкості допущених порушень, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Застосування заходу реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд відбувається до часу усунення відповідачем виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей. Таким чином, його застосування після усунення виявлених порушень втрачає ту регулятивну функцію, яку покладену законодавцем в основу і правову підставу застосування такого заходу впливу.

Із акта, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 02.04.2021 №280 вбачається, що автозаправна станція експлуатується з порушенням вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) п. 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні (далі також - ППБУ) - приміщення операторської не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

2) п. 4 розділу II ППБУ - не розроблені та не затверджені керівником об`єкта інструкції про заходи пожежної безпеки;

3) п. 2.22. глави 2 розділу III ППБУ - будівля та територія АЗС не забезпечена адресним вказівником (назва вулиці, номер будинку) встановленим на фасаді будівлі або інших видних місцях і освітлюваними у темний час доби;

4) п. 8 розділу II ППБУ - не всі приміщення забезпечені відповідними знаками безпеки;

5) п. 1.20 глави 2 розділу IV ППБУ - не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

6) п. 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ - не надані підтверджуючі матеріали щодо обладнання та перевірки АЗС захистом від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;

7) пп. 5 п. 9.2. глави 9 розділу VI ППБУ - не надано на підземні резервуари технологічну карту, в якій вказується номер резервуара, його тип, призначення, максимальний рівень наливання, мінімальний залишок, швидкість наповнення і випорожнювання;

8) п. 10.5 глави 10 розділу VI ППБУ - АЗС не оснащена телефонним та гучномовним зв`язком;

9) п. 10.11 глави 10 розділу VI ППБУ - на АЗС відсутній набір інструменту з металу, що не утворює іскор;

10) п. 10.4. глави 10 розділу VI ППБУ - на АЗС на видних місцях не навішені плакати, які містять обов`язки водія під час заправлення автотранспорту, а також інструкції про заходи пожежної безпеки;

11) п. 3.4. розділу I ППБУ - АЗС не оснащена жорсткою буксирною штангою довжиною не менш 3 м для евакуації транспортних засобів з території АЗС у випадку пожежі;

12) п. 3.11. глави 3 розділу V ППБУ - пожежний щит на території АЗС не укомплектований необхідною кількістю засобів пожежогасіння;

13) пп. 9 п. 2.1. глави 2 розділу V ППБУ - не встановлені покажчики місць розташування пожежних гідрантів (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на них: літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі (тупикова чи кільцева);

14) стаття 11 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 №2245-III (далі - Закон №2245-III) - не розроблений план локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій;

15) стаття 9 Закону №2245-III - не проведено ідентифікацію об`єкту підвищеної небезпеки;

16) cтаття 10 Закону №2245-III - не надано декларацію безпеки об`єкту підвищеної небезпеки;

17) п. 17 Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 - не організовано проведення спеціальних об`єктових навчань та тренувань;

18) стаття 69 КЦЗ України - не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта;

19) п. 15 Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 №733 - відсутня локальна система оповіщення на надзвичайні ситуації;

20) п. 6 розділу V Правил техногенної безпеки, п. 15 Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 - не проведено навчання керівного складу підприємства та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту;

21) стаття 20 КЦЗ України - не проведено розрахунків потреби та не забезпечено працюючий персонал засобами індивідуального захисту;

22) п. 1 статті 53 КЦЗ України - АЗС не обладнано автоматизованою системою раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення;

23) п.п. 3, 4 розділу I ППБУ - АЗС не забезпечено розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою в порушенні пункту 31 глави 1 розділу VII «ППБ для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів»;

24) п. 10 глави 4 розділу V Правил техногенної безпеки - особи, задіяні до оповіщення, виконання аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, локалізації та ліквідації аварійних ситуацій та аварій, ліквідації наслідків надзвичайної ситуації техногенного характеру, не забезпечені ЗІЗ ОД із переговорним пристроєм;

25) ч. 2 ст. 20 КЦЗ України - відсутні спеціально призначені особи з питань цивільного захисту;

26) п. 8 ч. 1 ст. 20 КЦЗ України - не здійснено навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки.

Вищевказані порушення обумовили звернення ГУ ДСНС у м. Києві в суд з позовом щодо застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Водночас відповідно до акта, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за №874 від 29.09.2021, залишаються неусуненими 3 порушення, а саме:

- п. 17 Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444, - не організовано проведення спеціальних об`єктових навчань та тренувань;

- стаття 69 КЦЗ України наказ МНС №98 - не проведено ідентифікацію потенційно небезпечного об`єкта;

- п.п. 3, 4 розділу I ППБУ - АЗС не забезпечено розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою в порушенні пункту 31 глави 1 розділу VII «ППБ для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів».

На підтвердження усунення вказаних вище порушень ТОВ «Автологістикатехсервіс» надано:

1) договір надання послуг №15/04 від 15.04.2021 (розробка та погодження ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки), акт прийняття-передачі виконаних робіт від 21.05.2021, свідоцтво про реєстрацію потенційно небезпечного об`єкта, паспорт потенційно небезпечного об`єкта від 22.04.2021, а також лист ГУ ДСНС у м. Києві від 26.11.2021 №7107-7321/01, відповідно до якого позивач розглянув повідомлення відповідача про результати ідентифікації щодо визначення потенційної небезпеки на об`єкт ТОВ «Автологістикатехсервіс» по пров. Радищева, 6 у Солом`янському районі м. Києва, та погодив його;

2) лист Солом`янського районного управління ГУ ДСНС у м. Києві від 11.01.2022 №21/65, з якого вбачається, що на території відповідача у січні 2022 заплановано проведення спеціального об`єктового навчання (тренування), а тому з метою їх обліку запропоновано подати відповідний звіт; звіт ТОВ «Автологістикатехсервіс» про організацію підготовки та проведення спеціального об`єктового навчання (тренування) з питань цивільного захисту від 25.01.2022;

3) видаткову накладну №РН-0000468 від 28.09.2021 та сертифікат відповідності на придбаний піноутворювач загального призначення для гасіння пожеж «Альпен».

Водночас щодо посилань позивача на те, що для визначення чи становить те чи інше порушення загрозу життю та/або здоров`ю необхідні спеціальні знання, якими володіють саме посадові особи позивача як органу, до компетенції якого віднесено контроль у сфері техногенної та пожежної безпеки, колегія суддів зазначає таке.

З аналізу викладених вимог чинного законодавства випливає, що виключно суд приймає рішення про зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.

Ухваленню судового рішення передує розгляд справи відповідно до КАС України, під час якого суд, зокрема, оцінює, аналізує докази, вирішує питання про належність, допустимість, достатність того чи іншого доказу, на підставі чого і робить висновки, які водночас стають основою судового рішення, зокрема, його мотивувальної частини.

Якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає суд поряд з іншими доказами.

У протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 826/13895/16 та від 09.06.2021 у справі №640/3180/20.

Апеляційний суд зазначає, що в спірних правовідносинах відповідачем усунуто 23 з 26 виявлених контролюючим органом порушень вимог законодавства, тобто переважну більшість, а також надано докази усунення (вчинення дій щодо усунення) інших 3-х порушень, що свідчить про відсутність підстав для застосування крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об`єкта перевірки, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи.

З огляду на те, що застосування заходів реагування у вигляді повного припинення використання будівель та споруд відповідачем є крайнім заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єктах порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а настання таких наслідків судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи не встановлено і це належним чином не доведено матеріалами справи, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автологістикатехсервіс» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022 скасувати.

У задоволенні позову Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді І.О. Лічевецький

О.Є. Пилипенко