Справа № 260/7717/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року

м. Київ

справа № 260/7717/21

адміністративне провадження № К/990/24887/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Рибачука А.І., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №260/7717/21

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2022 року (суддя-доповідач Ільчишин Н.В., судді: Коваль Р.Й., Гуляк В.В.),

в с т а н о в и в :

У 2021 році позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту внутрішньої безпеки та Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної полії України, які полягають у відмові скласти на ім`я позивача, довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту внутрішньої безпеки та Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної полії України виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення на ім`я позивача, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року;

- виготовлену довідку направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для проведення з 05.03.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення та здійснити виплату донарахувань одноразово одним платежем з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови позивачеві у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на прирівняній до його посади поліцейського станом на 19.11.2019;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії на посаді, аналогічній посаді позивача станом на 19.11.2019, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і Порядку № 260, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії;

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав, які перешкоджали поданню у строк, визначений Законом, апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень, який працює у штатному режимі.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Ухвала мотивована тим, що у встановлений судом строк Міністерством внутрішніх справ України не подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням підстав для його поновлення.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, Міністерство внутрішніх справ України подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття провадження і розгляду апеляційної скарги по суті.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що у Міністерства внутрішніх справ України відсутня офіційна електронна адреса в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, у зв`язку з чим, на думку заявника, суд зобов`язаний був надіслати на поштову адресу Міністерства внутрішніх справ України належним чином завірену копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Вказує, що адреса електронної пошти, яка зазначена у довідці про доставку електронного листа, не є офіційною для отримання процесуальних документів суду.

Суд заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Право на апеляційне оскарження визначено положеннями статті 293 КАС України.

Вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.

Частиною другою статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху у зв`язку з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав того ж дня - 05 липня 2022 року за допомогою електронних засобів зв`язку на адресу електронної пошти , що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

Отже, суд апеляційної інстанції надіслав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виключно на адресу електронної пошти.

Відповідно до підпункту 15.1 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Як передбачено підпунктом 15.3 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Згідно з підпунктом 15.15 пункту 15 частини 1 зазначеного розділу КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі. Пунктом 16 цього розділу встановлено, що до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною п`ятою статті 18 КАС України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (далі - Положення), встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Також положеннями частин п`ятої, шостої статті 251 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - у день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.

Відповідач в касаційній скарзі наголошує на тому, що в у МВС України відсутня офіційна електронна адреса в ЄСІТС.

Аналіз викладених вище приписів КАС України, якими встановлено порядок направлення копій судового рішення особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення копії судового рішення рекомендованим листом із повідомленням про вручення, днем отримання якого та початком відліку наданого строку на оскарження, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 120/2583/21-а, від 07.07.2022 у справі №120/4298/21, від 17.01.2023 у справі № 677/222/22 та від 02.02.2023 у справі № 640/3201/22.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач був зареєстрований в підсистемі Електронний суд на момент постановлення апеляційним судом ухвали від 05 липня 2022 року.

Також матеріали справи не містять заяв (клопотань) відповідача про надсилання копій судових рішень на електрону пошту .

З огляду на викладене, у даній справі копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 05 липня 2022 року суд повинен був направити відповідачу у паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення відповідно до положень статті 251 КАС України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції повинен був виходити із дати отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надісланої у порядку та у спосіб, встановлений законом. Однак, судом не встановлено факт отримання у визначений законодавством спосіб такої ухвали відповідачем.

Отже, судом апеляційної інстанції не дотримано вимоги частини п`ятої статті 251 КАС України, підпункту 15.15 пункту 15 частини першої розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в аспекті дотримання порядку направлення копії судового рішення у справі та передчасно застосовано наслідки щодо відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачені статтею 299 КАС України, чим позбавлено відповідача гарантованого Конституцією України права на обов`язковий апеляційний перегляд судових рішень.

Колегія суддів зауважує, що суди, застосовуючи визначені законодавством процедури, повинні уникати надлишкового формалізму, який би ставив під сумнів справедливість судового розгляду. Однак, з огляду на обставини справи наведенні вище, Суд вважає, що конкретні наслідки, які зумовили недотримання судом апеляційної інстанції правил надсилання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є надто суворими та призвели до безпідставної відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень, зокрема, в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Такий підхід корелює з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у пункті 39 рішення по справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" (Garcia Manibardo v. Spain № 58695/97) зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "не примушує Держав-учасниць створювати апеляційні або касаційні суди. Однак, якщо такі суди існують, то гарантії, які передбачені статтею 6, повинні бути забезпечені".

Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 349, 353, 355, 356 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2022 року скасувати, справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.І. Рибачук А.Ю. Бучик