Справа № 640/32387/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до його страхового стажу періоду роботи в Апараті Верховної Ради України на посаді представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 18.11.2003 по 09.12.2014;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового його стажу період роботи в Апараті Верховної Ради України на посаді представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 18.11.2003 по 09.12.2014 та провести відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням зарахованих до його страхового стажу спірних періодів роботи з моменту призначення ОСОБА_1 на посаду представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД 18.11.2003;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до його страхового стажу періоду роботи на шахті «Посніковська № 1» тресту «Шахтарськантрацит» з 18.07.1968 по 31.03.1975;

зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу період роботи на шахті «Посніковська № 1» тресту «Шахтарськантрацит» 18.07.1968 - 31.03.1975 та провести відповідний перерахунок його пенсії із врахуванням зарахованих до його страхового стажу спірних періодів роботи з моменту призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Апараті Верховної Ради України на посаді представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 18.11.2003 року по 09.12.2014 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в Апараті Верховної Ради України на посаді представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 18.11.2003 по 09.12.2014 та провести відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням зарахованих до його страхового стажу спірних періодів роботи з моменту призначення його на посаду представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД 18.11.2003. В іншій частині у задоволені позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно даних системи персоніфікованого обліку, інформації про сплату страхових внесків з 01.01.2004 - відсутня, що свідчить про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД. Також, зазначає, що пенсійним органом було враховано період роботи позивача з 18.07.1968 по 31.03.1975 на шахті «Посніковська № 1» тресту «Шахтарськантрацит».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію з 10.12.1997.

21.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

28.01.2020 відповідач листом № 2600-0307-8/ повідомив позивача, що станом на 01.01.2020 розмір його пенсії складає 9 123, 34грн. Загальний стаж 34 роки 4 місяці.

Пенсію за віком обчислено виходячи із середньомісячного заробітку 16 588, 46грн, визначеного за період з 01.01.1995 по 31.12.2003, при загальному страховому стажі роботи 39 років (по 31.12.2003). Загальний розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 7 455, 16 грн.

При цьому, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки це призведе до зменшення розміру пенсійної виплати.

Вказаним листом позивачу також відмовлено у зарахуванні періоду роботи у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 01.01.2004 по 09.12.2014, оскільки за даними системи персоніфікованого обліку інформація про сплату страхових внесків з 01.01.2004 відсутня.

Крім того, листом від 09.06.2021 №17777-15492/С-03/8-2800/1 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив позивача, що на даний час діє Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, що застосовується при вирішенні питань пенсійного забезпечення осіб, які працювали, зокрема на території Російської Федерації.

Пенсійне забезпечення таких осіб здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, з урахуванням стажу, набутого на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, а також на території колишнього СРСР до набрання чинності цією Угодою, та заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Оскільки Угодою не передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого на території Російської Федерації, підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД з 19.11.2003 по 20.01.2015 відсутні.

Вказаним листом також повідомлено, що до пільгового стажу позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, не зараховано періоди роботи на шахті «Посніковська № 1» тресту «Шахтарськантрацит» 18.07.1968 - 31.03.1975, оскільки уточнюючі довідки, як передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за зазначений період позивач не надав.

Враховуючи зазначене, Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив, що за інформацією Головного управління ПФУ в м. Києві переводити позивача на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недоцільно, оскільки розмір пенсії позивача не збільшується.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду повною мірою, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст. 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої ч. 3 ст. 24 цього Закону.

Статтею 113 Закону № 1058-IV визначено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 10 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI).

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абз. 2, 3 ст. 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Тобто, вказані положення Угоди від 14.01.1993 розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в Російській Федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

У період перебування на території Російської Федерації, позивачу виплачувалась заробітна плата та на всі виплати здійснені нарахування страхових внесків відповідно до законодавства Російської Федерації.

Інформація про заробітну плату підтверджуються довідкою від 27.12.2019 про заробітну плату для нарахування пенсії за період з 2009 по 2013 роки, яка видана Секретаріатом Ради Міжпарламентської Асамблеї країн-учасниць СНД, надісланого супровідним листом Секретаріату Ради Міжпарламентської Асамблеї країн-учасниць СНД від 27.12.2019 № 1830/53, а також довідкою від 25.02.2020 про заробітну плату для нарахування пенсії за період з 2003 по 2014 роки, яка видана Секретаріатом Ради Міжпарламентської Асамблеї країн-учасниць СНД, надісланого супровідним листом Секретаріату Ради Міжпарламентської Асамблеї країн-учасниць СНД від 25.02.2020 № 253/53.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи ОСОБА_1 з 18.11.2003 по 09.12.2014 на посаді Представника Верховної Ради України у Секретаріаті Ради Міжпарламентської Асамблеї Ради держав-учасниць СНД на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при призначенні його пенсії.

Суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині відмовлених позовних вимог, оскільки в цій частині воно не оскаржується.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк