Справа № 240/1488/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/1488/23

категорія 109020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Злагода (далі - ТОВ Злагода) із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 26.11.2018 року №6-4355/14-18-СГ Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель";

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002,:02:002:0009,:02:002:0010, :03:002:0010, :05:009:0001.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Злагода» є правонаступником всіх прав та обов`язків КСП ім. Щорса, про що вказано в п. 1.12 Статуту. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №240/2186/21 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Народицької районної державної адміністрації Житомирської області від 02.08.2005 №142 в частині пунктів 1,2, а також визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Народицької районної державної адміністрації Житомирської області від 10.11.2005 №222 в частині пунктів 2,3. Вважає, що на підставі цих розпоряджень з розпаювання протиправно вилучено сільгоспугіддя на площі 1443,27 га, в тому числі ріллі - 995,02 га, сіножаті - 110,07 га, пасовища - 338,18 га, класифіковано їх згідно акта обстеження земельних угідь як чагарники - 1216,27 га, болота - 227,00 га та передано вказані площі до земель запасу. Окрім цього, припинено право колективної власності земельними ділянками площею 1443,27 га, в тому числі: сіножаті - 110,07 га, пасовища - 338,18 га, ріллі - 995,02 га, які відведено до земель запасу Базарської та Голубієвицької сільських рад. Вказане рішення набрало законної сили 17.11.2021,

Зауважив, що як правонаступник КСП ім. Щорса має організувати розпаювання земель колективної власності площею 1443,27 га, в тому числі: сіножаті - 110,07 га, пасовища - 338,18 га, ріллі - 995,02 га, які були протиправно вилучено до земель запасу на підставі скасованого судом розпорядження голови Народицької районної державної адміністрації Житомирської області.

Проте, позивач позбавлений можливості провести розпаювання цих земель, оскільки як стало відомо з відповіді ГУ Держгеокадастру в Житомирській області від 28.10.2022 про те, що за результатами проведеної відповідачем інвентаризації земель на території Народицької селищної ОТГ Народицького району Житомирської області були сформовані та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельні ділянки за такими кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001.

З огляду на відповідь Народицької селищної ради від 09.05.2022 №01-16/618/1 на адвокатський запит №05-1/22 від 07.05.2022 площі земельних ділянок, що розташовані на території Народицької селищної ради та зареєстровані за вказаними кадастровими номерами частково відносяться до складу земель колективної власності реформованого КСП ім. Щорса.

Разом з цим, надано Наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області від 26.11.2018 №6-4355/14-18-СГ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо Інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення (за межами населених пунктів) на території Народицької селищної ОТГ Народицького району Житомирської області, зокрема на підставі якої здійснена державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :09:000:0004, :05:007:0002,:02:002:0009,:02:002:0010, :03:002:0010, :05:009:0001.

Не погоджуючись з діями відповідача, з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

02.03.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджена наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ з урахуванням відповідних нормативно-правових актів України. Вказаний наказ жодним чином не порушує права позивача.

06.04.2023 представник позивача направила до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що інвентаризація проводилася за рішенням відповідача земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Проте на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка затверджена оскаржуваним рішенням відповідача до Державного земельного кадастру внесено недостовірні відомості про обмеження у використанні земель, посилаючись як на підставу виникнення обмеження у використанні - Постанову КМУ від 23.07.1991 №106, якою Кабінет Міністрів України затвердив Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, так згідно з додатком №1 село Базар як населений пункт віднесене до зони безумовного (обов`язкового) відселення. В той же час згідно з указаною Постановою КМУ не встановлювалися межі зони безумовного (обов`язкового) відселення та відповідно не визначено, що землі, які знаходяться поза межами населеного пункту відносяться до території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 19 ЗК України закріплено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до статті 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Згідно із частинами 2, 3 статті 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

Положеннями статті 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" закріплено, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України

Відповідно до рішення Народицької районної ради Народицького району Житомирської області від 17.08.1995 №82 Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Щорса передано у колективну власність 4782,6 га земель на території Базарської та Голубієвицької сільських рад Народицького району, в тому числі 1924,0 га земель загального користування. На підставі чого було видано державний акт на право колективної власності серії ЖТ від 23 листопада 1995 року, зареєстрований в книзі за №18-01-000002.

Згідно з протоколом №1 від 24.03.2000 Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса реформовано у ТОВ «Злагода».

Відповідно до акту приймання-передачі, який складений 21.06.2000 між головою комісії з питань реформування КСП ім. Щорса та ТОВ «Злагода» в особі уповноваженого представника Помінчук Н.О. на виконання рішення загальних зборів членів КСП ім. Щорса щодо реорганізації КСП ім. Щорса про те, що землі колективної власності реформованого КСП ім. Щорса Базарської та Голубієвицької сільських рад відповідно до державного акта серії ЖТ від 23 листопада 1995 року, зареєстрованого в книзі за №18-01-000002, передано правонаступнику КСП ім. Щорса ТОВ «Злагода».

У подальшому розпорядженнями голови Народицької районної державної адміністрації Житомирської області від 02.08.2005 року №142 і 10.11.2005 року №222 вилучено с/г угіддя площею 1443,27 га з розпаювання земель реформованого КСП ім. Щорса та відведено їх до земель запасу Базарської і Голубієвицької сільських рад.

Вказані розпорядження у частині визнані протиправними і скасовані рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі № 240/2186/21, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, право колективної власності реформованого КСП ім. Щорса на земельні ділянки площею 1443,27 га судовим рішенням у справі № 240/2186/21 поновлено.

Позивач зауважує, що як правонаступник КСП ім. Щорса має організувати розпаювання земель колективної власності площею 1443,27 га, проте позбавлений такої можливості, оскільки за час перебування вказаних сільгоспугідь у складі земель запасу Базарської і Голубієвицької сільських рад Народицького району Житомирської області відповідачем була проведена інвентаризація земель на території Народицької селищної ОТГ Народицького району Житомирської області. За її результатами були сформовані та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельні ділянки за кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001. Витяги з Кадастру свідчать про те, що форма власності на них відсутня, разом з тим встановлено обмеження у використанні зона гарантованого добровільного відселення безстроково на підставі Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991.

З відповіді Народицької селищної ради від 09.05.2022 №01-16/618/1 на адвокатський запит №05-1/22 від 07.05.2022 слідує, що площі земельних ділянок, які розташовані на території Народицької селищної ради та зареєстровані за вказаними кадастровими номерами, частково відносяться до складу земель колективної власності реформованого КСП ім. Щорса.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно з пунктом 4 вказаного Указу, розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Із змісту наведених правових норм слідує, що саме позивач в особі утвореної комісії повинен визначити розміри паїв земельних ділянок площею 1443,27 га, а їх віднесення до інвентаризованих земель порушує його право розпоряджатися ними у процесі розпаювання.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про землеустрій», інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 57 вказаного Закону, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель розробляється за рішенням власників (розпорядників) земельних ділянок або за рішенням сільських, селищних, міських рад. Рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення приймається у порядку, визначеному статтею 35 цього Закону.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель включає:

а) пояснювальну записку;

б) матеріали топографо-геодезичних вишукувань;

в) пропозиції щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, що посвідчують право на земельну ділянку, та Державному земельному кадастрі;

г) робочий і зведений інвентаризаційні плани;

ґ) переліки земельних ділянок (земель) у розрізі за категоріями земель та угіддями, наданих у власність (користування) з кадастровими номерами, наданих у власність (користування) без кадастрових номерів, не наданих у власність чи користування, що використовуються без документів, що посвідчують право на них, що використовуються не за цільовим призначенням, невитребуваних земельних часток (паїв), відумерлої спадщини;

д) відомості про меліоративну мережу або її складову частину/частини, в тому числі надані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідротехнічної меліорації земель, для державної реєстрації меліоративної мережі або її складової частини/частин у Державному земельному кадастрі, а також про земельні ділянки, на яких вони розміщені;

е) відомості про земельні ділянки (частини земельних ділянок) та масиви земель сільськогосподарського призначення, включених до території обслуговування меліоративної мережі.

У разі формування земельної ділянки технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель також включає:

а) відомості про обчислення площі земельної ділянки;

б) кадастровий план земельної ділянки;

в) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

г) відомості про встановлені межові знаки.

Кадастрові плани земельних ділянок, помилки у відомостях Державного земельного кадастру щодо яких виправляються, погоджуються з власниками таких земельних ділянок (якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - також із землекористувачем).

Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель у частині положень, що передбачають внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, сформовані до 2004 року, але відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, погоджується з власниками таких земельних ділянок, а якщо такі земельні ділянки перебувають у користуванні фізичних, юридичних осіб - також із землекористувачами.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджується:

щодо земельних ділянок приватної власності - власником земельних ділянок;

щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу;

щодо земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, та земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), - сільською, селищною, міською радою.

Із матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки за кадастровими номерами :09:000:0004, :05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010, :03:002:0010, :05:009:0001 сформовані на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Народницької селищної ОТГ Народицького району Житомирської області.

Така технічна документація затверджена наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ, що підтверджується матеріалами справи і визнається сторонами.

Розпорядчим документом, який встановлює легітимність розробленої технічної документації, є акт уповноваженого органу, яким ця документація затверджена. Правильний спосіб захисту прав позивача на земельні ділянки повинен полягати насамперед в оскарженні акта уповноваженого органу, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок в частині спірних питань, оскільки саме такий був підставою для проведення державної реєстрації земельних ділянок.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 240/4867/18 і від 21 грудня 2020 року у справі № 0640/4231/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що затвердження наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель і формування в процесі такої інвентаризації земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004, :05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010, :03:002:0010, :05:009:0001 порушує права позивача на розпорядження землями колективної власності реформованого КСП ім. Щорса, які частково відносяться до вказаних земельних ділянок.

За таких обставин, суд вважає наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» протиправним, а позовні вимоги про його скасування - обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004, :05:007:0002,:02:002:0009,:02:02:0010,:03:002:0010, :05:009:0001, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI), Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Частинами першою, другою статті 6 Закону № 3613-VI передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 9 Закону № 3613-VI, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Статтею 16 вказаного Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до частини 10 статті 24 Закону № 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Із змісту викладених правових норм слідує, що скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється судом виключно з одночасним визнанням нечинним рішення про затвердження документації із землеустрою і припиненням усіх речових прав й обтяжень. У подальшому державний кадастровий реєстратор вносить відомості до Державного земельного кадастру на підставі відповідного судового рішення.

Як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про спірні земельні ділянки, форма власності на них відсутня, разом з тим встановлено обмеження у використанні зона гарантованого добровільного відселення безстроково на підставі Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей грунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони. Такими зонами є: 1) зона відчуження; 2) зона безумовного (обов`язкового) відселення; 3) зона гарантованого добровільного відселення.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення оприлюднюються Кабінетом Міністрів України один раз на три роки, починаючи з 2009 року, а також надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Карти зазначених зон, перелік населених пунктів, віднесених до цих зон, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення один раз на три роки публікуються в загальнодержавних та регіональних друкованих засобах масової інформації і зберігаються у відповідних центральних та місцевих органах виконавчої влади.

Суд зазначає, що відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106, с. Базар Народицького району Житомирської області віднесено саме до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Згідно з ч. 3 ст. 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, погоджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення.

Як вбачається з листа Державного агентства України з управління зоною відчуження від 15.08.2022, останнє не володіє інформацією про розроблення проекту землеустрою щодо обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у межах Базарської сільради Народицького району Житомирської області та у постійному користуванні ДАЗВ перебувають лише землі колишніх населених пунктів: Нове Шарне, Омельники, Мотилі та Довгий Ліс Народицького району Житомирської області.

Разом з тим суд зазначає, що згідно з Постановою КМУ від 23 липня 1991 р. N 106 не встановлювалися межі зони безумовного (обов`язкового) відселення та відповідно не визначено, що землі, які знаходяться поза межами населеного пункту відносяться до території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, у даній справі відповідач не довів правомірність встановлення обмежень при державній реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001 у вигляді віднесення їх до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд ураховує його при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права ТОВ «Злагода» є скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001 з припиненням обтяжень у їх використанні у вигляді віднесення до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», а також скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004,:05:007:0002,:02:002:0009,:02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001 з припиненням обтяжень у їх використанні у вигляді віднесення до зони гарантованого добровільного відселення.

На підставі положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (вул. Шевченка, 98, с. Базар, Коростенський район, Житомирська область, 11452, ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довенка, 45, м. Житомир, 10002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.11.2018 № 6-4355/14-18-СГ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель».

Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :09:000:0004, :05:007:0002, :02:002:0009, :02:002:0010,:03:002:0010, :05:009:0001 з припиненням обтяжень у їх використанні у вигляді віднесення до зони гарантованого добровільного відселення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович