Справа № 140/7368/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7368/22 пров. № А/857/3832/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Обрізка І.М., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року (ухвалене головуючою-суддею Димарчук Т.М за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - УДМС, Управління, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати відмову у прийнятті в нього декларації про відмову від громадянства Російської Федерації, оформлену листом №3444/1/0701-22/0701.13/3955-22 від 13.10.2022 та зобов`язати прийняти у нього таку декларацію і видати йому довідку про реєстрацію громадянином України, що є підставою для видачі паспорта громадянина України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано існування незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що з 23.03.2021 відповідно до рішення УДМС ОСОБА_1 набув громадянства України на підставі ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 (далі - Закон №2235), що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_1 від 22.06.2021 та довідкою про реєстрацію особи громадянином України №77-21 від 23.03.2021.

У зв`язку з набуттям громадянства України, позивачем подано зобов`язання протягом двох років до 23.03.2023 припинити громадянство Російської Федерації.

07.10.2022 позивач звернувся до УДМС із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства у якій зазначив, що вартість подання заяви про вихід з російського громадянства перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, що є незалежною від нього причиною, яка перешкоджає виходу з громадянства, крім того, не здійснюється процедура припинення громадянства.

До заяви позивач додав декларацію від 07.10.2022, у якій вказав, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) Російської Федерації не здійснюється; вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) Російської Федерації становить 4525,00 грн, що перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент, коли особа набула громадянства України (станом на 23.03.2021 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 6000 грн).

Листом від 13.10.2022 УДМС відмовило позивачу у прийнятті декларації у зв`язку з тим, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства надано чітко визначеній категорії осіб, до якої позивач не належить. Тому прийняття та реєстрація декларації про відмову від громадянства Російської Федерації від позивача є неможливим та суперечить чинному законодавству України.

Вважаючи протиправним оспорюване рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити попереднє громадянство Російської Федерації. До того ж, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що процедура відмови від громадянства Російської Федерації, яка має бути врегульована відповідним законодавством саме зазначеної держави, була скасована. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що ним було надіслано до уповноваженого органу держави його громадянства клопотання/заяву про припинення іноземного громадянства за допомогою поштового зв`язку або електронною поштою (скріншоти, електронні роздруківки, інші докази).

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом №2235.

Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.1 Закону №2235, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 6 Закону №2235 визначені підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно ч.1 ст.8 Закону №2235, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2235, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається : особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Пунктами 117, 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 передбачено, що у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи видно, що позивач згідно рішення ГУ ДМС України у Волинській області від 23.03.2021 набув громадянство України.

ГУ ДМС 23.03.2021 було оформлено довідку №77-21 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України, а саме тимчасового посвідчення громадянина України.

Також, позивачем до ГУ ДМС подавалось зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України, припинити громадянство (підданство) рф і подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

Проте позивач зазначає, що у зв`язку з незалежних від нього обставин (нездійснення процедури припинення громадянства консульствами Російської Федерації внаслідок призупинення прийому громадян в Україні) взяв на себе зобов`язання припинити громадянство рф, а тому 07.10.2022 звернувся до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, до якої додав саму декларацію з копіями документів, що підтверджують дію цих обставин, на підставі ч.5 ст.8 Закону №2235.

В матеріалах справи містяться копії електронних заяв №700187447 від 03.12.2021, №700191339 від 12.01.2022, №700197029 від 22.02.2022 про припинення громадянства, які створені на спеціалізованому інтернет-сайті КД МИД росії nation kdmid.ru та направлялися на електронну адресу генерального консульства росії у Львові.

Також, долучено роздруківки листування із вказаним консульством щодо запису на прийом.

Колегія суддів враховує наявні в матеріалах справи довідки Міжрайонної інспекції федеральної податкової служби №2 по Ямало-Ненецькому автономному округу Федеральної податкової служби Мінфіну росії №05-23/05063 від 23.04.2021 та відомостей паспорта НОМЕР_2, виданого 26.05.2008, які підтверджують зняття з реєстрації місця проживання у російській федерації та відсутність заборгованості зі сплати податків, що вимагається для припинення російського громадянства.

На думку колегії суддів, вказане є підтвердженням активних дій позивача, спрямованих на вихід із російського громадянства.

Крім того, колегія суддів враховує те, що згідно долучених роздруківок з офіційного сайту Генерального консульства російської федерації призупинено запис на прийом громадян, що в свою чергу унеможливлює позивачем подати документи про відмову від російського громадянства та відповідно отримати документи про припинення громадянства рф.

Слід зазначити, що порядок розгляду питань громадянства рф регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим Указом президента РФ №1325 від 14.11.2002.

Цим Положенням встановлюються порядок розгляду заяв з питань громадянства рф, прийняття, виконання та скасування рішень із зазначених питань, а також форми заяв та перелік необхідних документів, відповідних конкретним підставам набуття чи припинення громадянства рф.

Положення визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід з (припинення) громадянства рф.

Вихід з громадянства рф особи, яка проживає на території рф або за її межами, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення цієї особи. У випадках, передбачених статтею 20 Федерального закону, вихід із громадянства рф не допускається.

Колегія суддів враховує той факт, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022, який діє по теперішній час, крім того всі дипломатичні відносини з рф розірвано.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні та зупинення всіх дипломатичних зв`язків з країною-агресором, позивач був позбавлений можливості подання заяви до посольства рф про вихід з громадянства.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2235, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Однак, листом відповідача повернуто позивачу декларацію про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з її невідповідністю вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів враховує, що консульські установи країни агресора, які розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.

У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією рф до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.

У справі Рисовський проти України (п.70-71) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі", заява №10373/05, п.51, від 15.09.2009). У справі "Рисовський проти України" також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування". ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування" передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (серед інших джерел, mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява №32457/05, п.40, від 13.12.2007 та у справі "Трґо проти Хорватії", заява №35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Таким чином, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства рф наразі не є можливим.

Відповідач, вирішуючи питання щодо прийняття/повернення декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в її прийнятті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі ним саме декларації та зобов`язав подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації.

Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами та вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує норми статті 245 КАС України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.12.2018 по справі №804/1469/17, від 10.04.2019 по справі №826/11251/18, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обгрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів приходить до висновку, що з метою захисту порушеного права позивача є необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства рф.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Доводи позивача з посиланням на ту обставину, що вартість процедури оформлення припинення громадянства перевищує половину розміру заробітної плати, що встановлений на 2021 рік (3000,00 грн), колегія суддів не враховує з огляду на наступне.

Згідно абз.13 ст.1 (в редакції Закону №2663-IV від 16.06.2005, до внесення змін згідно із законом №1941-IX від 14.12.2021), незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" №1082-ІХ від 15.12.2020, у 2021 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала : з 1 січня - 6000 грн, з 1 грудня - 6500 грн.

Оскільки позивач набув громадянство України рішенням УДМС з 23.03.2021, вартість оформлення не має перевищувати 3000 грн (6000 грн/2).

Згідно інформації із сайту Консульського відділу Посольства рф в Україні, наказом Посольства рф в Україні №20 від 30.01.2021 був затверджений "Тариф зборів за вчинення консульських дій" (далі - Тариф). Пунктом 2 розділу II вказаного Тарифу за оформлення заяви про вихід з громадянства в загальному порядку та спрощеному порядку сплачується збір за вчинення консульських дій - 2 262,00 грн, в тому числі консульський збір - 1885,00 грн, в тому числі збір за відшкодування фактичних витрат - 377,00 грн (1885,00+377,00 = 2262).

Таким чином, вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) рф становить 2262 грн, що не перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року по справі №140/7368/22 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати управління Державної міграційної служби України у Волинській області повторно розглянути питання щодо прийняття декларації про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у мотивувальній частині постанови.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді І. М. Обрізко
С. М. Шевчук