Справа № 420/18545/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18545/22
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування пункту 6 наказу від 14 жовтня 2022 року №1675о/с,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2022 позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу від 14 жовтня 2022 року №1675о/с.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він проходив службу в Національній поліції але наказом ГУ НП в Одеській області від 03.10.2022 №1621 о/с «По особовому складу» був звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 03.10.2022 на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 27.09.2022 №1743.

Позивач посилався на протиправність наказів ГУ НП в Одеській області від 03.10.2022 №1621 о/с та від 27.09.2022 №1743, оскільки він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності безпідставно, та на момент видання цих наказів позивач перебував на лікарняному, та зазначав, що ці накази оскаржуються в межах іншої адміністративної справи №420/16096/22, яка перебуває на стадії розгляду.

Натомість оскаржуваний в цій справі пункт 6 наказу від 14 жовтня 2022 року №1675о/с, позивач вважав протиправним оскільки Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, не передбачається видання по особовому складу наказів про внесення змін до існуючих наказів, а тим паче тих, які вже реалізовані, внаслідок чого відповідач діяв не в порядку передбаченому законом, а з метою усунення обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог в межах іншої адміністративної справи №420/16096/22.

Також позивач звертав увагу на те, що підставою для видання оскаржуваного наказу в частині пункту 6, слугувала доповідна записка, в той час як Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, такий документ як «доповідна записка» не входить до переліку документів з питань проходження служби.

Звертав позивач увагу і на те, що з наказом від 14 жовтня 2022 року №1675о/с він не був ознайомлений, а дізнався про нього при отримання відзиву на позов в межах іншої адміністративної скарги №420/16096/22. Зазначене позивач вважав порушенням Дисциплінарного статуту національної поліції України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає приписами частин 1-4 статті 242 КАС України, оскільки в основу оскаржуваного рішення покладений висновок про те, що відповідач не був обізнаний про перебування позивача на лікарняному та така необізнаність виправдовує внесення змін до наказу про звільнення та виправлення дати звільнення, внаслідок не надання позивачем доказів того, що він повідомив відповідача про свій лікарняний.

На переконання апелянта такий висновок суду першої інстанції свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, а саме п. 2 розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженому наказом МОЗ від 17.06.2021 №1234.

Також апелянт вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишись доводи позову щодо невідповідності оскаржуваного наказу вимогам Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, та щодо порушення вимог ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту національної поліції України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що наказом ГУНП в Одеській області від 27.09.2022 №1743 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб БПОП ГУНП в Одеській області» до позивача в цій справі застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 28-33, 103-105).

Наказом ГУНП в Одеській області від 03.10.2022 №1621 о/с «По особовому складу», на виконання наказу від 27.09.2022 №1743, сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції з 03.10.2022 року (а.с. 21).

Також у наказі від 03.10.2022 №1621 о/с зазначено, що вислуга років на день звільнення складає у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 02 роки 02 місяці 26 днів.

Пунктом 6 наказу ГУНП в Одеській області від 14.10.2022 №1675 о/с «По особовому складу внесені зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 03.10.2022 №1621 о/с «По особовому складу», а саме: стосовно звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, зокрема, змінено слова та цифри «з 03 жовтня 2022 року» словами та цифрами «з 06 жовтня 2022 року», а також слова та цифри «Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 02 роки 02 місяці 26 днів.» словами та цифрами «Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 02 роки 02 місяці - 29 днів.» (а.с. 11).

У якості прийняття наказу від 14.10.2022 №1675 о/с вказана доповідна записка полковника поліції В.Ліпатова, заступника командира батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області від 10.10.2022 №23/924.

Відповідно до змісту копії доповідної записки від 10.10.2022 №23/924 (а.с. 12, 106) посадовою особою відповідача був встановлений факт звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 на підставі наказу від 03.10.2022 №1621 о/с з 03.10.2022, в той час як 03.10.2022 позивач перебував на лікарняному у КНП Таїровської селищної ради «Таїровський консультативно-діагностичний центр», у зв`язку із чим ставить питання щодо внесення змін до наказу від 03.10.2022 №1621 о/с в частині зміни дати звільнення з 03.10.2022 на 06.10.2022 (а.с. 12).

Відповідно до листа Управління головної інспекції ГУНП в Одеській області від 14.11.2022 за вих №55/2220 (а.с. 101), ОСОБА_1 дисциплінарну комісію про перебування на лікарняному у період з 12.09.2022 до 05.10.2022 не повідомляв.

Відповідно до роздруківки ЛН апелянта (а.с. 107), він з 01 до 05 жовтня 2022 перебував на лікарняному.

Листом БПОП ГУ НП в Одеській області від 14.10.2022 апелянт повідомлений про зміну дати звільнення відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 14.10.2022 №1675 о/с, та про необхідність прибути до управління кадрового забезпечення для отримання копії наказу про звільнення (а.с. 108). Відповідно до рапорту інспектора ГКЗ БПОП ГУПН в Одеській області від 13.01.2023, лист від 14.10.2022 був надісланий апелянта на адресу, яка ним зазначалась під час проходження служби в поліції, та вказана у листі інформація була доведено до відома ОСОБА_1 в телефонному режимі (номер телефону НОМЕР_1 ) у жовтні 2022 року (а.с. 109).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний пункт наказу є правомірним, оскільки позивач не надав доказів того, що перебуваючи на лікарняному, він повідомив відповідача про свою непрацездатність. В той час як зміна дати звільнення відповідає приписам трудового законодавства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Основного Закону України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (надалі Закон №580-VIII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст. 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частиною 2 ст. 77 Закону №580-VIII встановлено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

За приписами положення частини 3 статті 40 КЗУпП, яка є загальною нормою, не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності.

Із вказаною нормою узгоджується і норма ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статут Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, якою встановлено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

При цьому частиною 5 ст. 22 Дисциплінарного статут Національної поліції України встановлено, що за відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Отже, враховуючи приписи вказаних норм суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача повноважень на прийняття оскаржуваного наказу від 14.10.2022 №1675 о/с, зокрема пункту 6, яким змінена дата звільнення апелянта та як наслідок змінений розрахунок вислуги.

Відповідно до ст. 59 Закону №580-VIII з метою визначення порядку підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798, були затверджені Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції та Перелік документів з питань проходження служби.

Так Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції передбачено, що рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу (п. 2 р. І), підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як зокрема звільнення зі служби в поліції (р.ІІ).

За приписами розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (п. 2 р. ІІІ).

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік) (п. 3 р. ІІІ)

Апеляційний суд зазначає, що згідно з Переліком документів з питань проходження служби до таких документів віднесені:

1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

2. Подання про призначення на посаду.

3. Подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас пунктом 4 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, встановлено, що у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо невідповідності підстав прийняття оскаржуваного в частині наказу з посиланням на те, що він був прийнятий на підставі доповідної засписки.

При цьому апеляційний суд зазначає, що за загальновизнаними правилами діловодства, доповідна записка, це службовий документ, у якому інформують керівництво про ситуацію, що склалася, факти, які мали місце, виконання роботи тощо. За необхідності в доповідній записці містяться висновки та пропозиції.

Доповідна записка може готуватися як за власною ініціативою автора, так і за вказівкою керівництва.

Метою ініціативної доповідної записки є спонукання керівника до прийняття певного рішення й, відповідно, - до видання розпорядчого документа.

Внутрішню доповідну записку адресують керівникові установи чи керівникові структурного підрозділу, якому безпосередньо підпорядковується працівник - автор записки.

Отже, оскільки Переліком документів з питань проходження служби не містить застережень про те, що такими документами є виключно рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі, подання про призначення на посаду, подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення, прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 14.10.2022 №1675 о/с, зокрема пункту 6, на підставі доповідної записки, відбулось в межах норм чинного законодавства з урахуванням загальних правил діловодства.

Доводи апеляційної скарги стосовно прийняття оскаржуваного наказу з порушенням ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України апеляційний суд вважає помилковими, оскільки за приписами частини 5 цієї ж статті, за відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Як правильно зазначив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, апелянт, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не надав доказів того, що він поінформував своє керівництво про факт перебування на лікарняному.

Також, апеляційний суд зазначає, що відповідно до змісту пункту 2 розділу ІІ Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.06.2021 №1234, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.07.2021 за 890/36512, сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 107) листок непрацездатності відкритий 01.10.2022 та закритий 05.10.2022, при цьому 05.10.2022 є останнім днем перебування апелянта на лікарняному. Отже листок непрацездатності був сформований 05.10.2022.

Апеляційний суд зазначає, що оскаржуваний наказ був прийнятий 14.10.2022, тобто вже після формування листка непрацездатності, який має направлятись страхувальнику (роботодавця) після того як він буде сформований.

При цьому, не з`явлення апелянта на службу через перебування на лікарняному (за відсутності при цьому доказів повідомлення апелянтом керівництва про перебування на лікарняному), надходження відомостей щодо закінчення періоду непрацездатності апелянта та не з`явлення апелянта на службу після закриття листка непрацездатності, з урахуванням приписів частин 4 та 5 ст. 22 Дисциплінарного статуту національної поліції України, свідчить про правомірність дій відповідача в цій справі щодо прийняття розпорядчого акту про зміну дати звільнення та зміну розрахунку вислуги років.

Доводи апелянта щодо протиправного прийняття оскаржуваного пункту оскаржуваного наказу з посланням на те, що він був прийнятий в період відсутності апелянта на служби, ґрунтуються на помилковому розумінні апелянтом приписів ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту національної поліції України, які мають застосовуватись не окремо, а у сукупності з іншими нормами, зокрема ч. 5 ст. 22 Дисциплінарного статуту національної поліції України.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не надання апелянту на ознайомлення оскаржуваного наказу, що на думку апелянта свідчить про наявність підстав для його скасування.

Апеляційний суд зазначає, що відомості щодо прийняття оскаржуваного наказу про зміну дати звільнення та пропозиція щодо отримання копії наказу, викладені у листі відповідача, який був направлений апелянту 14.10.2022 на адресу, яка була повідомлена самим апелянтом під час проходження служби (а.с. 108, 109).

Додатково апеляційний суд зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі №420/16096/22 залишене без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у скасуванні наказу від 27.09.2022 №1743 та наказу від 03.10.2022 №1621 о/с (ЄДРСР № 109784417), до якого в подальшому були внесені зміни пунктом 6 наказу від 14 жовтня 2022 року №1675о/с.

Стосовно доводів апелянта щодо не надання судом першої інстанції правової оцінки всім доводам позовної заяви, апеляційний суд зазначає, що доводи, які наведені в апеляційній скарзі, також були наведені і в позовній заяві, проте рішення суду першої інстанції не містить висновків суду першої інстанції щодо їх прийняття або відхилення.

Водночас апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, апеляційний суд вважає, що не надання правової оцінки всім аргументам позовної заяви не є тим порушенням норм процесуального права, яке має наслідком скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №420/18545/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16.05.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.