Справа № 420/21221/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/21221/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКІ ДОРОГИ УКРАЇНИ» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправними та скасувати постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №313904 від 25.10.2021 року в сумі 17000 грн., та №313905 від 25.10.2021 року в сумі 17000 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що при зважуванні транспортного засобу "МАN" його загальна маса становила 30,89т 26.08.2021 року та 29,79т 27.08.2021 року і не перевищувала 40 т, а докази які б це спростували відсутні. Також, позивач звернув увагу на те, що Крім того, позивач вказав, що результати вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одесі позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні може мати місце лише за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, обов`язок отримання якого покладений на перевізника.

Також апелянт зазначив, що відповідно пп. 3 п. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Крім того, відповідач зауважив, що працівниками, якими проводився габаритно-ваговий контроль, ураховувалися вимоги діючого законодавства та відповідачем було виконано усі вимоги передбачені законодавством, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно акту прийому - передачі майна в оренду за Договором оренди №09/11/20-ОТ від 09.11.2020 року встановлено, що транспортний засіб "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 , був орендований позивачем у ТОВ "СПЕЦДОРТЕХ" (а.с. 12).

Свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу підтверджено, що він належить ТОВ "СПЕЦДОРТЕХ" (а.с. 11).

Згідно товарно-транспортних накладних встановлено, що автомобільним перевізником було ТОВ "ЄВРОПЕЙСЬКІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" (а.с.62,66).

26.08.2021 року на автодорозі М-03 Київ-Харків Довжанський 471 км, та 27.08.2021 року на автодорозі М-22 км 53 + 100, було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою № 0052870 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.08.2021 року було проведено перевірку автомобіля "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 , за результатами вагового контролю навантаження на осі склало: 1 - 6,28т, 2 - 5,79т, 3 - 9,65т, 4 - 9,17т, повна маса транспортного засобу - 30,89 тон (а.с.13).

Відповідно до акту № 048735 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 26.08.2021 року встановлено, що вид вантажу - пісок з відсівів дроблений; повна маса: нормативно допустима - 40 тонн , фактична - 30,89 тонн; осьове навантаження: нормативно допустиме - 11 тонн, фактичне - 6,28 тонн, 11 - 5,79 тонн, 8 - 9,65 тонн, 8 - 9,17 тонн. (а.с.14).

Розрахунком сплати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування власнику автомобіля "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 , ТОВ "СПЕЦДОРТЕХ" нараховано плату за проїзд 213,03 євро (а.с. 15).

Згідно з довідкою №50095 від 27.08.2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю було проведено перевірку автомобіля "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 , за результатами вагового контролю навантаження на осі склало: 1 - 5,830 т, 2 - 5,420 т, 3 - 9,420 т, 4 - 9,120 т, повна маса транспортного засобу - 29,790 тонн (а.с.17).

Відповідно до акту №0067062 від 27.08.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів встановлено, що вид вантажу - пісок з відсівів дроблений; повна маса: нормативно допустима - 40 тонн, фактична - 29,790 тонн; осьове навантаження: нормативно допустиме - 16 тонн, фактичне - 11,250 тонн, 16 - 18,540 тонн (а.с.18).

Розрахунком сплати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування власнику автомобіля "МАN", державний номерний знак НОМЕР_1 , ТОВ "СПЕЦДОРТЕХ" нараховано плату за проїзд 212,22 євро (а.с. 19).

За результатами розгляду вказаних документів Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акти №302070 від 26.08.2021 року та №250410 від 27.08.2021 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 16, 20).

Згідно вказаних актів під час перевірки виявлено порушення: п.22.5 ПДР, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів від 10% до 20% (в Акті №302070 перевищення становить 17,62%) при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Судом встановлено, що відповідач направив позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.38).

Суд встановив, що позивач направив відповідачу пояснення по суті розгляду справ за вказаними актами, відповідно до яких вважав, що підстави для накладення штрафу на ТОВ "ЄВРОПЕЙСЬКІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" відсутні (а.с.21-28).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанови №313904 від 25.10.2021 року про накладення штрафу на позивача в сумі 17000 грн., та №313905 від 25.10.2021 року про накладення на позивача штрафу в сумі 17000 грн. на підставі абз. 15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 29,30).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно частини 1 та 4 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

У розумінні Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку №879).

За змістом пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, (далі - ПДР) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Наведене свідчить про те, що головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Так, колегія суддів зазначає, що у даному випадку позивач перевозив пісок з відсівів дроблений насипом, який є подільним вантажем, а отже з урахуванням вищевикладених норм права перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Згідно абз. 15 частини першої статті 60 Закону №2344-IIІ, за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Отже, перевезення піску з відсівів дробленого насипом з перевищенням вказаного нормативу забороняється, а видача дозволу на перевезення піску з відсівів дробленого насипом, який є подільним вантажем, чинним законодавством не передбачена, тому порушення позивачем приписів ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як підстава для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до абзацу 15 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин (26.08.2021 р. та 27.08.2021 р.), відсутня, що обумовлює протиправність оскаржених постанов.

При цьому, колегія суддів зазначає, що до позивача в даному випадку має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п.31-1 Порядку №879, що власне і було зроблено відповідачем, а саме згідно розрахунку №048735 від 26.08.2021 р. було застосовано плату за проїзд у розмірі 213,03 Євро (а.с.15) та згідно розрахунку №0057062 від 27.08.2021 р. було застосовано плату за проїзд у розмірі 212,22 Євро (а.с.19).

В свою чергу колегія суддів зазначає, що зазначені вище висновки суду щодо неможливості отримання дозволу на перевезення подільного вантажу, який перевищує габаритно-вагові норми та відсутності підстав для відповідальності перевізника за неотримання такого дозволу, відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.01.2020 р. у справі №814/1460/16.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з 01.10.2021р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю», яким внесено зміни до абз. 14-16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та який саме з цієї дати передбачає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників та застосування адміністративно-господарських штрафів за перевищення габаритно-вагових норм при перевезенні, як неподільного вантажу без відповідного дозволу, так і подільного вантажу, що підтверджує вищевказані висновки суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що станом перевезення подільного вантажу з перевищенням вказаного нормативу забороняється, а видача дозволу на перевезення вантажу, який є подільним, чинним законодавством не було передбачено на момент виникнення спірних правовідносин (26.08.2021 р. та 27.08.2021 р.), тому порушення позивачем приписів ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» як підстава для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відсутня, що обумовлює протиправність оскаржених постанов.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з мотивами , викладеними у рішенні суду першої інстанції та вважає їх такими, що спростовані висновками викладеними у цій постанові з огляду на правовою позицією Верховного Суду, викладену у постанові по справі №814/1460/16, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутня потреба у з`ясуванні обґрунтованості інших доводів апеляційної скарги та доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки, на підставі встановлених обставин справи та викладених правових норм, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року змінити в частині підстав для задоволення позову, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції, викладеної у цій постанові.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька