Справа № 120/1680/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 р. Справа № 120/1680/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 через підсистему "Електронний суд до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Заремби О.А., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- скасування рішення від 07.11.2022 № 54 про відмову у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника та проведенні перерахунку (нарахування) пенсії;

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачці у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та проведенні розрахунку такої пенсії виходячи з пенсії, яку отримував померлий чоловік позивачки ( ОСОБА_2 ) на момент смерті, з урахуванням всього стажу та заробітку чоловіка, зокрема заробітку за періоди з 01.05.1988 по 30.04.1993 та з 01.04.2005 по 31.12.2010 (з врахуванням оптимізації проведеної Управлінням), із застосуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 799 від 15.04.2013, виданої архівним відділом адміністрації Нижнєвартовського району РФ, та стажу за періоди з 04.11.1981 по 04.11.1984, з 11.11.1984 по 23.11.1987, з 22.12.1987 по 18.07.1996 та з 21.08.1996 по 14.05.1997, який було зараховано до його стажу для пенсії в півторакратному розмірі;

- зобов`язання відповідача перевести позивачку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, провести розрахунок такої пенсії виходячи з пенсії, яку отримував померлий чоловік позивачки ( ОСОБА_2 ) на момент смерті, з урахуванням всього стажу та заробітку чоловіка, зокрема заробітку за періоди з 01.05.1988 по 30.04.1993 та з 01.04.2005 по 31.12.2010 (з врахуванням оптимізації проведеної Управлінням), із застосуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 799 від 15.04.2013, виданої архівним відділом адміністрації Нижнєвартовського району РФ, та стажу за періоди з 04.11.1981 по 04.11.1984, з 11.11.1984 по 23.11.1987, з 22.12.1987 по 18.07.1996 та з 21.08.1996 по 14.05.1997, який було зараховано до його стажу для пенсії в півторакратному розмірі, та заяви позивачки від 04.10.2022, та здійснити відповідні виплати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.10.2022 позивачка звернулась до відповідача з заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з врахуванням при розрахунку такої пенсії стажу та заробітної плати померлого чоловіка ОСОБА_2 . Листом від 11.11.2022 за № 0200-0218-8/84 пенсійний орган надав відмову, посилаючись на те, що відповідний стаж і заробіток були зараховані померлому годувальнику згідно з рішенням суду від 17.12.2020 № 120/4741/20-а.

Надалі позивачка звернулась до відповідача зі скаргою, після чого листом від 14.12.2022 за № 9949-9788/М-02/02-0200/22 відповідач повідомив, що 07.11.2022 Головним управління винесено рішення № 54 про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника (зміна надбавки), оскільки стаж з 1981 по 1997 роки в районах Крайньої Півночі і заробіток за період з 01.05.1988 по 30.04.1993 були зараховані померлому годувальнику за рішенням суду від 17.12.2020 № 120/4741/20-а.

Позивачка з вказаною відмовою не погоджується, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, у відповідача вирішено витребувати матеріали пенсійної справи позивачки.

13.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідач вказує на те, що позивачка звернулась до територіального органу щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника. За результатами розгляду звернення позивачки прийнято рішення від 07.11.2022 № 54, яким відмовлено у перерахунку пенсії позивачки, враховуючи заробіток померлого годувальника ОСОБА_2 за період з 01.05.1988 по 30.04.1993 та його стажу роботи за період з 1981 по 1997 року в районах Крайньої Півночі, оскільки цей стаж та заробіток були зараховані згідно з рішенням суду від 17.12.2020 № 120/4741/20-а померлому годувальнику.

Свої дії відповідач вважає правомірними і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Разом з відзивом на позов відповідач надав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2022 за № 54 про відмову у перерахунку пенсії.

17.03.2023 через підсистему "Електронний суд" від представника позивачки до суду надійшла відповідь на відзив. Однак в силу положень ч. 3 ст. 263 КАС України у справах цієї категорії заявами по суті є позов та відзив. Відтак під час ухвалення рішення по суті спору суд не приймає до розгляду та не бере до уваги відповідь на відзив.

18.05.2023 на виконання вимог ухвали суду від 27.02.2023 про витребування матеріалів пенсійної справи позивачки відповідач додатково надав суду окремі документи, а саме заяву позивачки від 01.11.2022 про призначення/перерахунок пенсії, розписку-повідомлення до цієї заяви, протоколи про перерахунок та розрахунок пенсії позивачки від 04.10.2022 та від 10.11.2022.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

06.05.1979 позивачка ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_4 ) та гр. ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.07.2000.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивачка та не заперечує відповідач, з 03.09.2016 позивачка ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

04.10.2022, у зв`язку зі смертю чоловіка, позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію по втраті годувальника.

01.11.2022 позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій при обсиленні пенсії по втраті годувальника просила врахувати весь стаж та заробіток померлого годувальника.

Відділ обслуговування громадян № 16 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 11.11.2022 "Щодо відмови в перерахунку пенсії" повідомив позивачку про відмову в перерахунку пенсії (враховуючи заробіток годувальника за період з 01.05.1988 по 30.04.1993 та його трудовий стаж за 1981-1997 рр. в районах Крайньої Півночі), оскільки цей стаж і заробіток були зараховані померлому годувальнику згідно з рішенням суду від 17.12.2020 року № 120/4741/20-а.

Крім того, листом від 14.12.2022 за № 9949-9788/М-02/8-0200/22 "Щодо пенсійного забезпечення" Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивачку, що 07.11.2022 пенсійним органом винесено рішення № 54 про відмову в перерахунку пенсії по втраті годувальника зміна надбавки, оскільки стаж з 1981 по 1997 в районах Крайньої Півночі і заробіток з 01.05.1988 по 30.04.1993 були зарахований померлому годувальнику за рішенням суду від 17.12.2020 у справі № 120/4741/20-а.

Позивачка вважає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2022 за № 54 їй відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника та проведенні перерахунку (нарахування) пенсії, відтак просить суд таке рішення скасувати та зобов`язати відповідача перевести її на пенсію по втраті годувальника і здійснити обчислення такої пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку померлого годувальника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами частини першої статті 4 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ст. 10 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV).

Зі змісту частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV слідує, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За вказаними законодавчими нормами, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Судом встановлено, що 04.10.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії. Вид перерахунку перехід на інший вид пенсії (по втраті годувальника).

На підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13.10.2022 № 54 позивачку з 04.10.2022 переведено на пенсію по втраті годувальника. Розмір пенсії склав 2300 грн, що підтверджується протоколом про перерахунок та розрахунок пенсії від 12.10.2022.

01.11.2022 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, вважаючи, що відповідач відмовив їй у переведенні на пенсію по втраті годувальника, із обчисленням розміру такої пенсію виходячи із всього стажу та зробітку померлого чоловіка.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.11.2022 № 54 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії.

При цьому зі змісту вказаного рішення видно, що починаючи з 04.10.2022 позивачку переведено на пенсію по втраті годувальника, але обчислення розміру такої пенсії здійснено без врахування заробітку померлого годувальника за період з 01.05.1988 по 30.04.1993 та стажу його роботи з 1981 року по 1997 рік в районах Крайньої Півночі, оскільки відповідний стаж і заробіток були зараховані померлому годувальнику за рішенням суду від 17.12.2020 у справі № 120/4741/20-а.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що твердження представника позивачки про те, що оскаржуваним рішення позивачці відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника є помилковими, адже фактично таким рішенням відмовлено у перерахунку вже призначеної позивачці з 04.10.2022 пенсії по втраті годувальника.

Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача перевести позивачку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку пенсії позивачки у зв`язку з втратою годувальника виходячи з пенсії, яку отримував померлий чоловік позивачки на момент смерті, зокрема з урахуванням всього його стажу та заробітку, то суд зазначає таке.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі № 102/4741/20-а позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_2 періодів з 04.11.1981 по 04.11.1984, з 11.11.1984 по 23.11.1987, з 22.12.1987 по 18.07.1996, з 21.08.1996 по 14.05.1997 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2 періоди з 04.11.1981 по 04.11.1984, з 11.11.1984 по 23.11.1987, з 22.12.1987 по 18.07.1996, з 21.08.1996 по 14.05.1997 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, здійснити перерахунок та виплату пенсії з 06.07.2020 із урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у неврахуванні довідки про заробітну плату № 799 від 15.04.2013, виданої архівним відділом адміністрації Нижнєвартовського району при обчисленні заробітку для пенсії ОСОБА_2 за періоди з 01.05.1988 по 30.04.1993 та з 01.04.2005 по 31.12.2010 (з врахуванням оптимізації). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із урахуванням довідки про заробітну плату № 799 від 15.04.2013, виданої архівним відділом адміністрації Нижнєвартовського району за періоди з 01.05.1988 по 30.04.1993 та з 01.04.2005 по 31.12.2010 (з врахуванням оптимізації), з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення від 07.11.2022 № 54, позивачці було відмовлену у перерахунку пенсії, оскільки вищезазначені стаж і заробіток зараховані померлому годувальнику за рішенням суду, а тому не можуть бути враховані позивачці під час розрахунку пенсії по втраті годувальника.

Однак суд з цими твердженнями відповідача не погоджується та зауважує, що за загальновизнаним правилом "пенсією" вважається регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини: досягнення пенсійного віку, за вислугу років, інвалідності, смерті годувальника.

В даному спірному випадку, з врахуванням приписів абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII та яким чітко встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу (пенсії), який мав годувальник на час настання смерті.

Верховний Суд у справі № 636/2100/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21612/18) зазначив, що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

У чинному законодавстві передбачено призначення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за документами пенсійної справи померлого годувальника, тому беззаперечним є факт того, що позивачка може скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка, а пенсійний орган, у свою чергу, визначати пенсію по втраті годувальника позивачці виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення ч. 1 ст. 74 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відтак, ураховуючи те, що померлому годувальнику ОСОБА_2 був зарахований стаж та заробіток згідно з рішенням суду від 17.12.2020 у справі № 102/4741/20-а, відповідно і у позивачки виникло право на перерахунок пенсії по втраті годувальника виходячи із пенсії, яку отримував її чоловік на момент смерті, тобто із розрахунку всього стажу та заробітку набутого ним, зокрема й тих, що були зараховані за рішенням суду.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що рішення Головного управління від 07.11.2022 № 54 про відмову у перерахунку пенсії позивачки є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачки виходячи з пенсії, яку отримував її померлий чоловік, з урахуванням стажу та заробітку, зарахованих йому за рішенням суду від 17.12.2020 у справі № 102/4741/20-а, належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що у разі задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позову і зважаючи на те, що позовні вимоги мають немайновий характер, що унеможливлює визначення конкретної частки задоволених позовних вимог, суд вважає, що на користь позивачки необхідно стягнути половину понесених нею витрат зі сплати судового збору, тобто 536,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07 листопада 2022 року за № 54 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 04.10.2022 здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи з пенсії, яку отримував на момент смерті годувальник ОСОБА_2 , із розрахунку його пенсії, проведеного з урахуванням всього стажу та заробітку, що були зараховані згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі № 120/4741/20-а, та виплатити ОСОБА_1 недотриману у зв`язку з таким перерахунком пенсію, враховуючи вже виплачені суми.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Заремба Олександр Андрійович (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне рішення суду складено 19.05.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович