Справа № 290/509/23
Суддя: Кірічук М. М.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» адвокат Кулаківський В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області та сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області від 15 квітня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частинами 1, 5 статті 121, за частиною 2 статті 122, за частиною 1, 2 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн, за те, що ОСОБА_1 15 квітня 2023 року о 14 годині 56 хвилини в смт. Романів по вулиці Прогресівська, керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, без посвідчення водія, без реєстраційних документів на транспортний засіб, не користувався ременем безпеки, не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні руху.

Представник позивача, зазначає, що позивач не вчиняв вищевказаних правопорушень, у постанові не зазначено жодного доказу, що свідчив би про факт вчинення позивачем зазначених адміністративних правопорушень.

18 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позовну заяву не визнає, вважає її необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується оскаржуваною постановою та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля. Вищевказані відеодокази знаходяться в матеріалах адміністративної справи 290/459/23. Окрім цього зазначив, що позивач не звільнений від обов`язку доказування своїх вимог та останнім не надано доказів неправомірності дій з боку інспектора поліції під час складання оскаржуваної постанови.

В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримав, а представник відповідача позов не визнав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2023 року поліцейським сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №5 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області Іщенком О.І. було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 5 статті 121, за частиною 2 статті 122, за частиною 1, 2 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3400,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15 квітня 2023 року о 14 годині 56 хвилини в смт. Романів по вулиці Прогресівська ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, без посвідчення водія, без реєстраційних документів на транспортний засіб, не користувався ременем безпеки, не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні руху.

З оскаржуваної постанови вбачається, що у графі 7 «До постанови додаються» зазначено «не додається», що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови поліцейський жодних доказів не досліджував, відео фіксація правопорушення, вчиненого позивачем, відповідачем також не проводилася.

На підтвердження правомірності прийнятої постанови відносно позивача та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 5 статті 121, за частиною 2 статті 122, за частиною 1, 2 статті 126 КУпАП, представником відповідача не надано жодного доказу, клопотань про витребування доказів не заявлено.

Відомості, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 (далі - Рішення) зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Також у Рішенні зазначено, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (пункт 2.2 Рішення).

Щодо можливості притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні, у Рішенні зазначено, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністравного правопорушення та формування матеріалів справи є обов"язковою і має передувати такому розгляду справи.

Отже, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені.

Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Це пов`язано з тим, що силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому, згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, а позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Отже, позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Ухвалою від 27 квітня 2023 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі частин 2 статті 133, частини 1 статті 139 КАС України з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 15 квітня 2023 року серії БАД № 635419 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 5 статті 121, за частиною 2 статті 122, за частинами 1, 2 статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1, 5 статті 121, за частиною 2 статті 122, за частинами 1, 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37; ідентифікаційний код в ) на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Кірічук