Справа № 280/5402/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5402/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року (суддя Бойченко Ю.П.) у справі №280/5402/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києва, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та неврахування для обчислення страхового стажу трудової книжки серії НОМЕР_1 періоду роботи з 24.09.1990 по 19.07.1992, неврахування періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 05.11.2014 по 20.07.2015; з 04.08.2015 по 28.07.2016; з 29.08.2016 по 06.12.2016; 01.02.2017 по 30.06.2017; 17.10.2017 по 11.12.2017;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , зарахувавши стаж роботи за Списком № 2 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 24.09.1990 по 19.07.1992, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 з 05.11.2014 по 20.07.2015; з 04.08.2015 по 28.07.2016; з 29.08.2016 по 06.12.2016; 01.02.2017 по 30.06.2017; 17.10.2017 по 11.12.2017 відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією 15.04.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, оскільки мав необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас, відповідач 1 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідного страхового та пільгового стажу. Так, позивачу не зараховано до пільгового стажу період роботи з 24.09.1990 по 19.07.1992, оскільки зазначена в уточнюючій довідці посада «електрогазозварювальник» не відповідає зазначеній у трудовій книжці посаді «газоелекрозварювальник» та не передбачена постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, якою затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Крім того, до страхового стажу позивача не враховано періоди

роботи на території Російської Федерації. Позивач вважав оскаржуване рішення протиправним, із посиланням на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.04.2022 №09;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 24.09.1990 по 19.07.1992 включно до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією 15.04.2022;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) призначену з 15.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії за Списком №2 з огляду на достатність в останнього, зокрема, пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії. При цьому, суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем 1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії, періоду роботи позивача з 24.09.1990 по 19.07.1992, зазначивши при цьому, що вказаний період роботи позивача документально підтверджений, а посада, яку обіймав позивач у вказаному періоді, віднесено до Списку №2.

Рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачами.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києва повернуто, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначено до апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга відповідача обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності в позивача права на призначення пільгової пенсії за Списком №2. За позицію відповідача позивач не має необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2. Крім цього, відповідач вказує на те, що ним не приймалося рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому суд безпідставно поклав обов`язок по виплаті пенсії позивачу саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 15.04.2022 за призначенням/перерахунком пенсії. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.04.2022 №09 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В обґрунтування рішення зазначено про відсутність необхідного пільгового та страхового стажу. При цьому вказано, що страховий стаж позивача становить 25 років 9 місяців 18 днів, а пільговий стаж складає 10 років 8 місяців 5 днів. Крім того, відповідач 1 вказує, що до загального стажу позивача не враховано періоди роботи в Росії, оскільки відсутні довідки по заробітній платі із зазначенням інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Росії. Також, до пільгового стажу не враховано періоди: з 24.09.1990 по 19.07.1992 згідно довідки від 15.04.2022 № 8, виданої ПрАТ «Промавтоінвест» (зазначена посада електрогазозварювальник не відповідає зазначеній посаді газоелектрозварювальника в трудовій книжці та не передбачена постановою КМУ від 26.01.1991 № 10); з 08.10.2018 по 02.10.2019 згідно довідки від 21.12.2021 № 1105, виданої ТОВ «Босал-мануфатуринг Україна» (до наказу про атестацію робочих місць від 18.10.2017 № 117 не надано додаток № 1 з переліком робочих місць, які пройшли атестацію).

Повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Відділу обслуговування громадян №4) від 25.04.2022 №0800-0207-8/19124 позивача поінформовано про прийняття вищевказаного рішення.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Відповідно до п. «б» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідачами не заперечувалось, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії позивач досяг 55 років, мав стаж роботи не менше 25 років.

В той же час, як вбачається з рішення про відмову в призначенні пенсії, у позивача недостатньо пільгового стажу (стажу роботи на посадах за Списком №2). За позицію відповідача 1 на час звернення із заявою про призначення пенсії пільговий стаж позивача становив 10 років 8 місяців 5 днів. При цьому, до пільгового стажу відповідачем1 не було зараховано, зокрема, період роботи позивача з 24.09.1990 по 19.07.1992.

Таким чином, за умови наявності пільгового стажу, який визнається відповідачем та за умови зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 24.09.1990 по 19.07.1992, позивач набуде права на призначення пільгової пенсії за Списком №2, так як його пільговий стаж (стажу роботи на посадах за Списком №2) буде більшим, ніж 12 років 6 місяців.

Як вбачається з рішення від 21.04.2022 №09 відповідачем 1 не зараховано до пільгового стажу період роботи з 24.09.1990 по 19.07.1992 згідно довідки від 15.04.2022 № 8, виданої ПрАТ «Промавтоінвест», оскільки зазначена посада електрогазозварювальник не відповідає зазначеній посаді газоелектрозварювальника в трудовій книжці та не передбачена постановою КМУ від 26.01.1991 № 10, слід зазначити про таке.

Надаючи оцінку такій позиції відповідача 1, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з такого.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У спірному випадку на підтвердження пільгового стажу позивачем надано трудову книжку від 23.07.1985 серії НОМЕР_1 , в якій, серед іншого, містяться такі записи:

24.09.1990 прийнятий до арматурного цеху газоелектрозварником 3 розряду (Автомобільний завод «Комунар»);

20.07.1992 переведений електрозварником 3 розряду.

Також, позивачем до органу Пенсійного фонду було надано довідку ПрАТ «Промавтоінвест» від 15.04.2022 №8, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день з 24.09.1990 по 19.07.1992 за професією «електрогазозварник, зайнятий на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки», що передбачено Списком №2, розділ ХХХІІІ, код 756.

Відповідачем не заперечувалось того, що електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки входять до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (розділ ХХХІІІ, код 756).

Однак, відмовляючи у зарахуванні періоду з 24.09.1990 по 19.07.1992 до пільгового стажу позивача, відповідач 1 посилається на те, що у його трудовій книжці зайнята посада зазначена як «газоелектрозварник», а не «електрогазозварник», як це передбачено Списком №2 та зазначено в уточнюючій довідці.

З приводу таких аргументів відповідача суд першої інстанції обгрунтовано зазначив те, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що згідно Загальносоюзному класифікатору професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 №016 та введеному в дію з 01.01.1987, який діяв під час спірного періоду роботи позивача, існує професійна назва роботи «електрогазозварник» (код 19756).

Висновки суду першої інстанції про неможливість покладення негативних наслідків на працівника у зв`язку з певними недоліками ведення трудової книжки, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у справах №490/12392/16-а (постанова від 24.05.2018), №677/277/17 (постанова від 06.02.2018).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зарахування до пільгово стажу позивача періоду роботи з 24.09.1990 по 19.07.1992.

Визначивши право позивача на призначення пільгової пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення пенсійного органу від 21.04.2022 №09 про відмову в призначенні пенсії.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції правильно виходив з того, що за встановлених обставин належним та ефективним способом захисту права буде зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію, оскільки це є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і такий спосіб захисту права не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача 1, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії, яке були предметом судового контролю у межах цієї справи.

Щодо аргументів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про безпідставність покладення на нього обов`язку по виплаті пенсії позивачу.

Фактично така позиція відповідача 2, яким оскаржено рішення суду першої інстанції, полягає в тому, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, то відсутні і підстави зобов`язувати відповідача 2 вчиняти будь-які дії, направлені на поновлення права позивача.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що в спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

У свою чергу, пунктом 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими аргументи відповідача 2 щодо безпідставного покладення на нього обов`язку по виплаті пенсії позивачу.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі №280/5402/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 18.05.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк