Справа № 320/11596/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання дій протиправними, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, у якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби у розмірі 134 470,00 гривень

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, АДРЕСА_2) повторно розглянути заяву про нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року та 20 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили, що не перешкоджає їх розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 1992 року до 11 жовтня 2019 року проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом Міністра оборони України позивач був відряджений для подальшого походження служби до Украероруху для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, де походив службу на різних посадах та отримував грошеве забезпечення.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 жовтня 2019 року №570 позивача звільнено з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Наказом Укрероруху від 26 листопада 2019 року № 1211/о, на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 жовтня 2019 року № 570, позивача звільнено з посади провідного інженера електрозв`язку (старшого офіцера) відділу зв`язку, навігації, спостереження (ЗНС) та спеціального зв`язку Украероцентру Украероруху.

Крім того, цими наказами визначена позивачу вислуга років у Збройних Силах України яка складає в календарному обчисленні - 27 років 02 місяці.

16 грудня 2019 року Броварською МР медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено з 16 грудня 2018 року III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0081930 від 16 грудня 2019 р.

21 грудня 2019 року позивач звернувся із заявою на ім`я директора Украерорухуу про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала внаслідок проходження військової служби.

Листом від 21 січня 2020 року № 1-23.1/512/20 Украерорух відмовив у виплаті такої одноразової грошової допомоги мотивувавши цю відмову тим, що позивач звернувся до останнього з двома заявами в різні дні в яких просив виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності. І при цьому відповідач вказує, що позивач має визначитись яку допомогу йому має сплачувати Украерорух .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №320/1191/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.

Повторно розглянувши заяву, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №320/1191/20, Украерорух листом від 06.08.2021 №1-24.7.0/5756/21 повідомило позивача про необхідність звернення з відповідною заявою до Міністерства оборони України, оскільки остаточне рішення щодо повноти та відповідності наданих заявником документів буде прийматися саме Міністерством оборони.

Не погоджуючись з відмовою відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, затверджується Президентом України.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За правилами статті 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (частина 1).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби (п. 5 ч. 2).

Приписами ч. 2 ст. 16-2 Закону одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-3 Закону у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

При цьому, згідно ч. ч. 5, 6 ст. 16-3 Закону у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Отже, системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності військовослужбовцю, звільненому з військової служби, призначається та виплачується за рахунок коштів державних органів, установ, організацій, до яких він був відряджений.

Частиною 9 статті 16-3 Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Положеннями пункту 6 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у разі встановлення інвалідності I групи у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Наразі, приписами Порядку №975, які узгоджуються з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону, передбачено можливість виникнення в особи права на отримання одноразової грошової допомоги й після звільнення у випадку, якщо після закінчення тримісячного строку їй буде встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу. Зі змісту вказаного пункту випливає помилковість посилання Апелянта на необхідність подання військовослужбовцем документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), оскільки, як було встановлено раніше, інвалідність Позивачу встановлена внаслідок захворювання, а не порання (контузії, травми або каліцтва).

Згідно п. 17 Порядку №975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

При цьому, відповідно до абз. 1 п. 18 Порядку №975 у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).

Разом з тим, зміст положень ст. ст. 16, 16-3 Закону та п. п. 17, 18 Порядку №975 дає підстави стверджувати, що обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги покладено і на Міністерство оборони України, і на інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, а також на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, чи були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади.

У випадку, якщо військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, то й обов`язок виплати одноразової грошової допомоги покладається законодавцем на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали. Також, законодавством визначено, що за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, у розумінні ч. 5 ст. 16-3 Закону під «державними органами, установами і організаціями» маються на увазі в тому числі і державні підприємства та інші організації, незалежно від назви, до яких на підставі положень чинного законодавства можуть відряджатись військовослужбовці. В іншому ж випадку, військовослужбовці, які відряджені до органів, що буквально не зазначені в даному переліку, мали б окремий механізм призначення/виплати вказаної одноразової грошової допомоги за однакових умов. Поняття «організація» є широким, до якого можна віднести й інші організаційно-правові форми, зокрема, державне підприємство.

Крім того, вищенаведене узгоджується також з даними державного класифікатора України організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, за яким визначення «державної організації» та «державного унітарного підприємства» є подібними.

Згідно абз. 4 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» від 19.07.1999 року № 1281 грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України приписано здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Відповідно до п. 1 Порядку і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 104 від 07.02.2001 року, військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що узгоджується з зазначеним вище та є найбільш обґрунтованою природою та структурою призначення/виплати такої допомоги.

Отже, посилання відповідача на те, що Украерорух є державним комерційним підприємством, яке не отримує кошти ні з державного, ні з будь-якого місцевого бюджету та не має юридичних підстав для виплати одноразової грошової допомоги при встановленні військовослужбовцю інвалідності, оскільки така виплата має здійснюватися відповідно до чинного законодавства України виключно за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, спростовується наведеними вище висновками та не узгоджується з положеннями чинного законодавства. Крім того, згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1281 від 19.07.1999 року фінансування витрат на утримання підрозділів системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.

При цьому посилання відповідача на положення ч. 6 ст. 16-3 Закону колегія суддів вважає помилковим, оскільки дана норма щодо спірних правовідносин є загальною. Водночас, саме положення вже згаданої ч. 5 ст. 16-3 Закону є спеціальними, оскільки визначають право на отримання допомоги для осіб, які на день звільнення з військової служби обіймали посаду в державному органі/установі/організації.

Крім того, твердження Украероруху в апеляційній скарзі про те, що останній не наділений повноваженнями щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки в нього відсутня комісія з розгляду питань про призначення такої допомоги, є безпідставними, зважаючи на те, що Порядком № 975 не передбачено обов`язкового створення таких комісій для прийняття рішення про призначення/виплату такої допомоги. Отже, не пов`язується виплата одноразової грошової допомоги з розглядом заяв на засіданнях комісії, а такі створюються для більш швидкого та детального розгляду заяв.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова Украероруху у призначені та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності є протиправною, оскільки зазначена виплата повинна здійснюватися саме Відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, а відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення права позивача.

Матеріали справи свідчать, що у межах даного спору компетентним для здійснення призначення та проведення виплати органом не перевірялося чи надавалися позивачем всі необхідні документи та чи відповідають вони встановленим вимогам.

Зміст листа Украероруху від 06.082021 року №1-24.7.0/5756/21 свідчить, що останній містить лише посилання для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги виключно з підстав подання її неналежному органу без дослідження повноти і комплектності поданого пакету документів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 134 470,00 грн., є передчасними. Задоволення таких позовних вимог без розгляду поданої заяви по суті було б втручанням у дискреційні повноваження органу, що є недопустимим.

Наразі, Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 року у справі №21-11а14 та від 22.04.2014 року у справі №21-484а13 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату у одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов`язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначеного питання.

Відтак, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 17.05.2023р.)