Справа № 620/2108/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2108/22 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання протиправною та скасування картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" (далі - позивач) звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної митної служби України, в (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA102090/2021/000005/2 від 26 липня 2021 року;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102090/2021/00008, оформлену Чернігівською митницею.

Позов обгрунтовано тим, що ПАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" у відповідності до вимог ч. 2 статті 53 Митного кодексу України подані митному органу всі необхідні документи для визначення митної вартості задекларованих товарів, проте, незважаючи на це, відповідачем в порушення норм митного законодавства були прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Крім того, зазначив, що відповідачем не доведено факту неповноти та недостовірності відомостей про митну вартість товарів, наданих позивачем.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скаргу мотивовано тим, що у контракті зазначаються умови оплати, відповідно до яких залежить подання до митного оформлення банківських платіжних документів, як того вимагає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

У розділі 4 «Умови оплати» зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10 грудня 2015 року № Т01/16-и (далі - Контракт) та у розділах «Терміни доставки і оплати» інвойсів виявлені розбіжності, а саме: пунктом 4.1 контракту передбачено, що сплачує 100% вартості поставленого товару протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися Покупцем в формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, поданих Продавцем.

В той же час в інвойсах зазначено, що оплата товару здійснюється - « 30 днів після отримання вантажу».

Товариство повинно було надати до митного оформлення платіжні доручення або на повну попередню оплату, або на часткову попередню оплату, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ передбачено обов`язкове надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. Жодних платіжних доручень позивач до митного оформлення не надавав.

Крім того, пунктом 5.1 Контракту визначений перелік документів, що надаються до прибуття вантажу: експортна митна декларація, фітосанітарний сертифікат, калькуляція розрахунку ціни.

Однак, до митного оформлення документи, передбачені пунктом 5.1 контракту, не подавалися. Тобто до митного оформлення поданий контракт без наявності документів, про які йде мова у контракті, в той же час вказані документи є невід`ємною частиною контракту, а тому вони обов`язково повинні бути подані до митного оформлення.

Крім того позивачем подано до митного оформлення листа-калькуляцію, який наданий не виробником товару, а продавцем - стороною зовнішньоекономічного договору (контракту), що є пов`язаним з покупцем. Про пов`язаність сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) заявляє і сам декларант у декларації митної вартості (далі - ДМВ).

Тобто, позивач у ДМВ зазначає відомості про пов`язаність сторін зовнішньоекономічного договору, а документів про те, чи має такий взаємозв`язок вплив на вартість спірного товару не надає.

Отже, вказані відомості про взаємопов`язаність документально не підтверджені.

Крім того, надані позивачем документи взагалі не можна ідентифікувати із спірним товаром, а саме:

1) прайс-лист виданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) В.А.Т. (GLP) Limited Великобританія. Прайс-лист виробника відсутній.

2) митна декларація країни відправлення не містить всіх складових митної вартості відповідно до заявлених декларантом умов поставки.

3) експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листа, а тому не давав змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів.

Тому визнати заявлену за першим методом митну вартість спірного товару з урахуванням вимог ч. 2 ст. 58 МКУ неможливо.

Позивачем подано відзив, відповідно до якого він вважає помилковим висновок Чернігівської митниці про те, що до митного оформлення не було надано всіх необхідних документів, що визначені п. 5.1 Контракту, водночас зазначена інформація має надаватись однією стороною контракту іншій в рамках господарських відносин та не може вважатися невід`ємною частиною такого контракту.

Крім того, посилання відповідача на наявність розбіжностей в основних документах, які начебто мали значення для визначення митної вартості, але на які суд першої інстанції не звернув увагу, є безпідставними, оскільки суть зауважень відповідача зводиться до наявності розбіжностей в умовах оплати за товар, що визначені в контракті та інвойсах, водночас зазначені розбіжності не призвели до неповноти або невідповідності відомостей про заявлену митну вартість відповідного товару, а тому не є підставою для здійснення коригування митної вартості на підставах, визначених ст. 55 Митного кодексу України.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на скаргу, наполягав на законності оскаржуваного відповідачем судового рішення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд за відсутності представника апелянта у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч.4 статті 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 грудня 2015 року між Бритіш Американ Тобакко (GLP) Лімітед (продавець) та ПАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» (покупець) укладено Контракт Т01/16-U (далі-Контракт), за умовами пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець купує тютюн (надалі іменовано "товар") в кількості 20000 тон та асортименті, що зазначається в Додатках до даного Контракту, які укладаються Сторонами та є невід`ємними частинами даного Контракту (а.с.15-20).

За умовами даного договору поставлявся товар: «необроблений тютюн типу Вірджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет, країна виробника - IN» та «необроблений тютюн типу Віджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет, країна виробника - BR» (а.с. 25).

Відповідно до умов вказаного Контракту Продавець здійснює доставку на умовах DDU склад Покупця в Прилуках, визначених в "Інкотерсм-2000", протягом строку дії даного Контракту. Ціна розуміється на умовах DDU склад Покупця в Прилуках. Всі ризики, а саме, але не обмежуючись цим, втрати, пошкодження товару переходять до Покупця після прийняття товару на склад Покупця у відповідності з умовами DDU "Інкотерсм-2000". Покупець сплачує 100% вартості доставленого товару шляхом банківського переказу на рахунок Продавця протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися Покупцем у формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, наданих Продавцем.

На виконання умов Контракту здійснено поставку товару за ціною, вказаною у Додатках.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного товару позивачем подано до митниці митну декларацію від 23 липня 2021 року № UA102090/2021/000263 та декларацію митної вартості від 23 липня 2021 року № UA102090/2021/000263 (а.с. 26, 27-28).

Митна вартість товару була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Одночасно до вищевказаної митної декларації позивачем додано наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт від 10 грудня 2015 року № Т01/16-U з Додатковими договорами № 7, 10, 14 та Додаток № 168 (у додатку до контракту встановлено вартість кожної партії товару за кг) (а.с. 15-25);

- рахунок-фактура (інвойс), в якому зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кг, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар (а.с. 162-166);

- повідомлення щодо відсутності на час митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надання інформації щодо оплати за подібні товари;

- ліцензія на виробництво тютюнових виробів;

- інші документи, що супроводжували поставку товару: сертифікат якості, міжнародні товарно-транспортні накладні, морські накладні, сертифікати про походження товару, висновок про вартісні характеристики товару, екологічні декларації, документи фітосанітарного та радіологічного контролю, копія митної декларації країни відправника, які зазначені самим відповідачем у Картці відмови № UA102090/2021/00008.

Крім того, позивачем надано відповідачу експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-120 від 16 березня 2021 року (а.с.35-37), ПК-7 від 26 січня 2017 року (а.с.34) та прайс-лист від 23 лютого 2021 року (а.с.158-161).

Однак Чернігівською митницею Державної митної служби України винесене оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.29).

Обставинами прийняття рішення відповідачем є: за даними, що заявляє декларант у ДМВ, сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) пов`язані між собою, перевірити документально відсутність впливу взаємозв`язку на ціну не є можливим. В інвойсі помилка в вазі. Наявний у електронному виді прайс-лист виданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) В.А.Т. (GLP) Лімітед Великобританія. Прайс-лист виробника відсутній. Також, даний прайс-лист не містить інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, ступеня обробки та повної назви товару, що, у свою чергу, унеможливлює ідентифікацію однойменних товарів в інших, поданих до митного оформлення документах; наявні у електронному виді декларації країни відправника не містять усіх складових митної вартості відповідно до заявлених декларантом умов поставки; наявний у електронному виді експертний висновок від 16 березня 2021 року № ЧК-120 та від 26 січня 2017 року № ПК-7 ґрунтуються виключно на даних прайс-листа, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів. Зазначений висновок взяти до уваги при прийнятті рішення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо, оскільки перевірити достовірність цінової інформації у цьому висновку не має можливості. У висновку відсутні дані про зазначену партію товару. Надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та не дають можливості відповідно до вимог ч. 9 статті 58 Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Також відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102090/2021/00008, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідної митної декларації (а.с.30).

Вважаючи вказане рішення відповідача про коригування митної вартості товару протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у правомірності заявленої позивачем митної вартості за ціною контракту.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 (далі - Порядок № 631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Згідно ч.1, 2 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч. 2, 3, 4, 5 статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, під час митного оформлення задекларованих товарів позивач надав зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 10 грудня 2015 року № Т01/16-U з додатками, що супроводжували поставку (у додатках до контракту встановлено вартість кожної партії товару за кг); рахунки-фактури (інвойси), в яких зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кг, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар; ліцензія на виробництво тютюнових виробів; коносамент; сертифікат якості; автотранспортну накладну; сертифікат про походження товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; ліцензію на право виробництва підакцизних товарів; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що до митного оформлення не подавалися документи, передбачені п. 5.1 контракту.

Відповідно до п. 5.1 контракту від 10 грудня 2015 року № Т01/16-U продавець до перетину державного кордону України надає покупцю наступні документи: інвойс (оригінал), експортна митна декларація (копія), вагові (пакувальні листи) (оригінал), сертифікати походження (оригінал), сертифікат якості (оригінал), фітосанітарний сертифікат (оригінал), фумігаційний сертифікат (оригінал), бортовий Коносамент/Товаротранспортна накладна (оригінал), калькуляція розрахунку цін.

Колегія суддів погоджується з доводом апелянта, що позивачем не надано до митного оформлення всіх документів, визначених п. 5.1 контракту, зокрема: фітосанітарного сертифікату та калькуляції розрахунку ціни, водночас, на переконання суду, позивачем надано документи, що необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту та містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Крім того, інформація, яка, згідно умов Контракту, має надаватись однією стороною Контракту іншій в рамках господарських правовідносин (зокрема фітосанітарний сертифікат та калькуляція розрахунку ціни) не може вважатись невід`ємною частиною такого Контакту.

Така вимога не встановлена ані законодавством, що визначає вимоги до зовнішньоекономічних контрактів на поставку товару, як і митним законодавством не встановлено вимогу подання разом з зовнішньоекономічним контрактом всіх документів, які в межах такого контракту та протягом строку його дії надаються сторонами з одна одній.

Виконання умов Договору щодо обміну документами залишається на розсуд Сторін в межах їх двосторонніх правовідносин та не впливає ані на чинність самого правочину, ані на вартість (ціну) товару.

Щодо посилання відповідача на наявність розбіжностей в контракті та інвойсах щодо умов оплати, а саме: 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було поставлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися покупцем у формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, поданих продавцем (п. 4 контракту), та протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено (інвойс), та ненадання позивачем платіжних доручень на повну або часткову попередню оплату до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання відповідача на п. 4 ч. 2 статті 53 МКУ та зазначення, що вказана норма встановлює обов`язкове надання банківських платіжних документів, є помилковим, адже вказана норма передбачає умову надання банківських платіжних документів, а саме - якщо рахунок сплачено. За умовами Контракту та Інвойсів, на момент митного оформлення оплата за товар здійснена не була, відповідно, платіжні документи надані не були.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, декларант надає на письмову вимогу митного органу додаткові документи.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що у процедурах контролю митної вартості товару предметом доказування є ціна товару та складові митної вартості, в той час як умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються, а тому розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями, які є підставою для витребування митним органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнівів в достовірності задекларованої митної вартості.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні ст. 53 МК України.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції впливу взаємозв`язку продавця та покупця на ціну товару, то слід зазначити таке.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем подано до митного оформлення прайс, який виданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) - Бритіш Американ Тобакко (GLP) Лімітед, що є пов`язаним з покупцем, про що заявлено самим декларантом.

Відповідно до ч.ч. 12-14 статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавець покладає саме на орган доходів та зборів обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару.

Однак, відповідачем не було надано належного письмового обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару, тому такі відносини не вплинули на вартість товару.

При цьому, має значення, що зміст Контракту, на підставі якого здійснювались спірні поставки, не містить жодних положень, що могли б вплинути на ціну товару як для пов`язаного покупця.

Враховуючи сукупність положень статті 58 Митного кодексу України, сам факт пов`язаності продавця з покупцем не тягне за собою необхідність подання декларантом з власної ініціативи додаткових документів, за відсутності обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу пов`язаності на ціну товару, та не впливає на можливість застосування першого методу визначення митної вартості.

В апеляціній скарзі відповідач зазначив, що використання митним органом цінової інформації з ЄАІС не було підставою для коригування митної вартості, заявленої позивачем. Однак, одночасно відповідач у якості аргументу апеляційної скарги вказує, що за одним і тим самим контрактом позивач подає один і той самий товар за різними цінами.

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що зниження продавцем товару його вартості не знаходиться в причинному зв`язку з коригуванням митної вартості до тих пір, поки митний орган не доведе, що ціна проданого товару, фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась незмінною.

Так, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі 420/4820/19 Верховний Суд вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій позивачем, не може утворювати підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Отже посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на цінову інформацію з ЄАІС, як на підставу для незастосування основного методу визначення митної вартості, є протиправним та не грунтується на положеннях закону.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки митна вартість товару була підтверджена позивачем достовірними документами, які містять відомості про складові вартості, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню, суд вважає неправомірними висновки відповідача, за наслідками вивчення поданих документів для митного оформлення товарів, про відсутність підстав для застосування першого методу для визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні та картці відмови не обґрунтовано необхідність застування ним саме шостого (резервного) методу для визначення митної вартості товару.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 статті 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно вимог ч.ч. 4, 5 статті 58 МК України.

Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваного рішення. Відповідачем жодним чином не доведено, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, відповідач просто вказує на існування розбіжностей у поданих позивачем документах, не зазначаючи при цьому, які саме дані не співпадають, в яких документах містяться суперечливі дані та яким чином скаржник виявив такі розбіжності.

Тобто, в апеляційній скарзі відповідачем не було доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару, містять розбіжності, на які вказував відповідач, та які спростував суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за другорядним методом, а саме за резервним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необгрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Отже при винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків