Справа № 240/3088/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/3088/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непризначення пенсії за віком відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 20.12.2022 пенсію відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обгрунтування позову зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з відсутністю документів про припинення виплати пенсії в російській федерації. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідач не вчинив жодних дій стосовно перевірки інформації щодо отримання відомостей про припинення чи неприпинення виплати пенсії в російській федерації. Відсутність пенсійної справи та інших доказів, що зумовлена бездіяльністю відповідача щодо отримання таких доказів не може позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, надіслали до суду відзив на позов, в яких просять у задоволенні позову відмовити. Зазначають, що в результаті наданих позивачем документів та їх всебічного аналізу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність документів, що підтверджують про припинення виплати пенсії від органів Пенсійного фонду Російської Федерації.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити. Зазначає, що твердження відповідача про те, що позивач отримує пенсію в російській федерації спростовується листами від 25.03.2022, від 30.06.2022 управління внутрішніх справ Курської області.

18.04.2023 позивач подав уточнений адміністративний позов, в якому просить:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непризначення пенсії за віком відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки з 05.05.1871 по 16.05.1973 - служба в Радянській армії; з 01.06.1973 по 07.08.1973 - інструктор Чернівецького обкома ЛКСМ України; з 17.08.1973 по 01.02.1974 - агрохімік по Срібнянському району; з 01.02.1974 по 07.10.1975 завідуючий відділом комсомольської організації Срібнянського райкома комсомола Чернігівської області; з 09.10.1975 по 23.08.1977 - інструктор оргвідділу Срібнянский райком Компартій України Чернігівської області; з 08.09.1977 по 09.04.1979 - секретар парторганізації к-за "Большевик" Чернігівської області; з 18.04.1979 по 03.09.1996 - служба в органах внутрішніх справ; з 25.08.1998 по 08.09.1999 - заступник завідуючого юридичним відділом секретаріату Житомирської облдержадміністрації; з 09.09.1999 по 16.06.2015 - ПАТ "Укртелеком" та період навчання Хотинському сільськогосподарському технікумі Чернівецької області з 09.09.1967 по 25.02.1971 - 3 роки 5 місяців 25 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію ОСОБА_1 пенсію з 20.12.2022 до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач є ліквідатором аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС від 24.12.2019, яке видане Житомирською ОДА, та має III групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК.

20.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. До заяви додано перелік документів. У заяві позивач вказав, що до 01.06.2022 отримував пенсію у РФ, у зв"язку військовою агресією проти України надати пенсійну справу не має можливості.

Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 23.12.2022 №27 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" через відсутність документів, що підтверджують припинення виплати пенсії від органів Пенсійного фонду російської федерації.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало позивачу повідомлення про відмову у призначенні пенсії від 27.12.2022, в якому зазначено про те, що Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що орган, який призначає пенсію, додає одержавний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії. На період воєнного стану листування з країною-агресором не здійснюється, тому отримати відомості щодо припинення виплати пенсії на території російської федерації на даний час немає можливості.

Позивач вважає протиправною відмову у призначенні пенсії, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали (проживали) на територіях радіоактивного забруднення або є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначено статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII) та ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Стаття 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає в яких розмірах призначаються державні пенсії особам, віднесеним до категорії 1 та у зв"язку з втратою годувальника.

20.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії. До заяви додано перелік документів. У заяві позивач вказав, що до 01.06.2022 отримував пенсію у РФ, у зв"язку військовою агресією проти України надати пенсійну справу не має можливості.

Оскільки позивач просив призначити пенсію за віком, заява позивача була розглянута як заява про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

Фактичною підставою для відмови у призначенні пенсії є відсутність документів, що підтверджують припинення виплати пенсії від органів Пенсійного фонду російської федерації.

При цьому, ГУПФУ в Житомирській області повідомило позивачу, що на період воєнного стану листування з країною-агресором не здійснюється, тому отримати відомості щодо припинення виплати пенсії на території російської федерації на даний час немає можливості.

Суд не погоджується з таким рішенням, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як передбачено частиною другою статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація (далі - Угода).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 8 Угоди встановлено, що органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 передбачено вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, що пов`язано з збройною агресією росії проти України.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 1.9. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Пунктом 2.1. Порядку №22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як атестат про припинення пенсії відсутній.

Водночас пунктом 4.12. Порядку №22-1 передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З урахуванням вище наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці покладено обов`язок надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Відповідачі зазначають, що оскільки дипломатичні відносини з російською федерацією розірвані, витребування пенсійної справи згідно з пункту 4.12 Порядку №22-1, на даний час є неможливим.

Однак, суд зазначає, що позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у призначенні особі пенсії.

Відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті пенсійних виплат позивачу, оскільки сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена.

З огляду на вище викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що його право на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи про припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації як країни, з якої він вибув.

Більш того, в матеріалах справи міститься лист УВС Курської області від 25.03.2022 №2/93/6-ЦПО про те, що позивача зобов"язано надати перелік документів до 01.05.2022 у зв"язку з перереєстрацією пенсіонерів та лист УВС Курської області від 30.06.2022 №2/221/4-УК про припинення нарахування пенсійних виплат з 01.06.2022, у зв"язку з ненаданням підтверджуючих документів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку відмова ГУПФУ в Рівненській області у призначенні позивачу пенсії, у зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують припинення виплати пенсії від органів Пенсійного фонду російської федерації, порушує право на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права.

Відтак, оскільки вказана відмова оформлена рішенням ГУПФУ в Рівненській області від 23.12.2022 №27, суд вважає, що позов у цій частині необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Рівненській області від 23.12.2022 №27.

Щодо позовних вимог в частині зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки та призначити пенсію ОСОБА_1 пенсію з 20.12.2022 відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд зазначає, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії була лише відсутність документів, що підтверджують припинення виплати пенсії від органів Пенсійного фонду російської федерації. Відповідачем не досліджувалось питання наявності підстав для зарахування чи незарахування певних періодів роботи до стажу позивача та на вказаних доводах відмова не грунтувалася.

Суд зазначає, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Неприпустимим є перевірка наявності необхідних документів та стажу для призначення пенсії, з огляду на дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду.

Відтак, в межах даної справи судом не можуть досліджуватися вказані обставини, оскільки суд фактично перебере на себе повноваження органу Пенсійного фонду. З огляду на що, вимоги щодо зобов"язання призначити пенсію також не можуть бути задоволені.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов"язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 20.12.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Щодо витрат на правову допомогу.

Згідно з частинами першою третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною четвертою ст.134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з положенням статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Позивач просить про відшкодування йому витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Правова допомога позивачу надається Адвокатським бюро "Соломонюк та партнери".

На підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів справи надано ордер, договір про надання правової допомоги від 11.01.2023, розрахунок суми гонорару від 11.01.2023, акт наданих послуг від 17.01.2023.

Правова допомога включає в себе: підготовку позовної заяви - 6 год., підготовку відповіді на відзив - 6 год., підготовку апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - 6год. Всього 10000 грн.

Відповідач у відзиві вказує про надмірність вказаної суми коштів на правничу допомогу, заперечує щодо їх стягнення. Зазначає, що акт приймання-передачі наданих послуг від 17.01.2023 , згідно якого адвокатом надані послуги по підготовці позовної заяви витрачено часу 6 годин, вартість послуги не зазначено, підготовка відповіді на відзив (послугу ще не надано) - кількість витраченого часу 6 годин, вартість послуги не зазначено, підготовка апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - (послугу ще не надано) - кількість витраченого часу 6 годин, вартість послуги не зазначено, при цьому зазначено загальну вартість послуг в сумі 10 000,00 грн. Також доказів понесення таких витрат (фактичної сплати коштів на рахунок адвоката) позивачем не представлено.

Вирішуючи дане питання, суд акцентує увагу на тому, що при вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказана позицій узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 22.12.2020 у справі № 520/8489/19.

Разом з тим, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 29.10.2020 року у справі №686/5064/20.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, де сформовано висновок про помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки договором про надання правової допомоги обумовлено час оплати протягом кількох місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

Відсутність документів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чека), не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

До витрат на правову допомогу адвокатом включено підготовку апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - 6год. Разом з тим жодних апеляційних скарг та відзиві на апеляційні скарги в межах даної справи не подавалося.

Також, суд погоджується з доводами відповідача з приводу того, що адвокатом вказано лише загальну вартість послуг в сумі 10 000,00 грн. та не відокремлено кожну послугу погодинно окремо , та не зазначено вартість кожної послуги окремо.

Беручи до уваги зміст виконаних робіт (наданих послуг), суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є не співмірними та завищеними, оскільки складання позовної заяви та відзиву на позов не вимагало значних зусиль адвоката та витрати сумарно 12-ти годин на їх підготовку.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 12 КАС України дана категорія справи відноситься до не значної складності. Крім того, позов задоволено частково.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, заперечення відповідача щодо суми відшкодування гонорару адвоката, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (10000 грн.) є надмірним.

Саме тому, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою і п`ятою статті 134 та частиною дев`ятою статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 4000,00 грн.

Отже, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно відповідачами на користь позивача у розмірі 4000 грн.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,Рівне,33028. ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.12.2022 №27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос