Справа № 120/3855/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 травня 2023 р. Справа № 120/3855/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача щодо не проведення коригування особової картки щодо відображення дійсного стану зобов`язання перед бюджетом по єдиному соціальному внеску після скасування податкової вимоги рішення суду від 30.09.2022 року.

Відповідачем на адресу суду подано відзив, у якому просив в задоволенні позову відмовити. Зокрема у відзиві зазначено, що рішення суду не містило зобов`язальної частини вимог, які б адресувалися відповідачу щодо виключення з інтегрованої картки платника нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відтак, заявлені вимоги є передчасними.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив наступне.

22.02.2022 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області було сформовано податкову вимогу № Ф-17430 від 08.02.2022 року, у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21030,90 грн.

Не погоджуючись з вказаною податковою вимогою позивач звернувся з адміністративним позовом до суду. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 120/4578/22 адміністративний позов задоволено та визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-17430-17, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 08.02.2022 року.

У грудні 2022 року позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію про рух виконання зазначеного вище рішення суду.

За результатами цього запиту позивачеві повідомлено, що згідно даних інтегрованої картки платника № 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців) станом на 27.06.2022 року рахується заборгованість в сумі 20608,25 грн. Відповідач повідомив, що ГУ ДПС у Вінницькій області відповідно до рішення суду від 30.09.2022 року у справі № 120/4578/22 відкликано вимогу № Ф-17430-17 від 08.02.2022 року. Одночасно головне управління акцентувало увагу, що рішенням суду не зобов`язано податкові органи здійснювати будь-які дії щодо коригування ІКП з ЄСВ та скасувати борг у сумі 20608,25 грн.

Не погоджуючись з відповідачем, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

При вирішені спору суд виходить із того, що правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021року (далі Порядок № 5).

Відповідно до п. 2 розд. І Загальних положень Порядку № 5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Згідно п. 1 розд. ІІ "Інтегрована картка платника" Порядку № 5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Пунктом 2 вказаного розділу визначено, що ІКП закриваються структурним підрозділом, що здійснює облік платежів, у разі проведення заходів щодо зняття з обліку платників у податкових органах у зв`язку з припиненням платника податків або відсутністю за неосновним місцем обліку об`єктів оподаткування, або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

Територіальні органи ДПС проводять заходи, пов`язані з ліквідацією або реорганізацією платників податків, у тому числі формують відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів та відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.4.2014 року № 462) (далі - Порядок № 1588), та Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 року за № 1553/26330 (далі - Порядок № 1162).

Підрозділ, що здійснює облік платежів, за основним та неосновним місцем обліку закриває ІКП не пізніше наступного робочого дня після формування відомостей в частині тих податків і зборів, щодо яких відсутня заборгованість на відповідній території, та відомостей з відміткою про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Підрозділ, що здійснює облік платежів, закриває ІКП у територіальному органі ДПС за неосновним місцем обліку у разі відсутності об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, на відповідній території та після виконання підрозділами, які здійснюють адміністрування платежів, контрольно-перевірочні заходи, погашення боргу, адміністративне та судове оскарження, відповідних процедур щодо підтвердження повноти розрахунків по платежах, контроль за справлянням яких здійснюють податкові органи.

При цьому в інформаційній системі ІКП закриваються із встановленням дати закриття за умов: погашення сум податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені та/або списання сум податкового боргу, штрафних санкцій та пені; повернення платнику помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та/або списання до бюджетів за заявою платника; повернення платнику помилково та/або надміру сплачених коштів єдиного внеску та/або списання до фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за заявою платника; відсутності розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань, податкового боргу або іншої заборгованості, контроль за справлянням якої покладено на податкові органи, яка може бути розстрочена (відстрочена) згідно з чинним законодавством, не погашених на дату закриття ІКП; повноти відображення в ІКП результатів контрольно-перевірочної роботи.

За наявності грошових зобов`язань або податкового боргу, або неузгоджених сум грошових зобов`язань, які оскаржуються в адміністративному або судовому порядку, податковий орган не здійснює подальші процедури щодо закриття ІКП до їх погашення або визнання такого боргу безнадійним та його списання у порядку, визначеному ст. 101 розділу II Податкового кодексу України.

Вказаною статтею ПК України, зокрема регламентовано, що безнадійними боргом визнається податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку № 5, з метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю: реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП; реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення; реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено/виключено з реєстру платників певного податку.

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

З аналізу наведених норм права суд дійшов до висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Матеріали справи свідчать про те, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ, а навпаки наявна переплата з урахуванням того, що рішенням 30.09.2022 року у справі № 120/4578/22, яке набрало законної сили, визнані протиправними та скасовані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2022 року № Ф-17430-1 на суму 21030,90 грн, а згідно даних інтегрованої картки рахується заборгованість у сумі 20608,25 грн.

Періоди за які позивачу було протиправно нараховано борг залишилися невідкоригованими.

Відсутність у судовому рішенні, у якому вирішено питання щодо протиправності податкової вимоги № Ф-17430-1 на суму 21030,90 грн, зобов`язального характеру щодо здійснення коригування ІКП позивача не звільняє відповідача від обов`язку діяти у спосіб, передбачений законодавством України.

Відтак, суд зазначає, що зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника у спірних правовідносинах є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, такий спосіб відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом.

Визначаюсь щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Сума підтверджена договором про надання правової допомоги від 28.03.2023 року.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зокрема враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Частиною 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у договорі про надання правової допомоги зазначено обов`язки адвоката у контексті цієї справи. Так, вказаним договором передбачено зокрема представництво у судах у всіх інстанціях, підписання апеляційних, касаційних скарг, відзивів, пояснень та заперечень на апеляційні скарги, подання передбачених законодавством виконавчих документів, участи у виконавчому провадженні. Ціна таких послуг складає 10000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Відтак, з урахуванням того, що фактичне виконання, зазначених у договорі обов`язків не відбулося, а також з урахуванням того, що суд позбавлений об`єктивної можливості стверджувати про неминучість таких витрат, суд дійшов до висновку про необґрунтованість судових витрат.

Окрім того суд зазначає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу неспівмірний з складність даної справи та наданих адвокатом послуг.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відшкодуванню за понесені витрати на правничу допомогу підлягає сума у розмірі 4000 грн.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір розподіляється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , індент. номер НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не проведення коригування особової картки ОСОБА_1 щодо відображення дійсного стану зобов`язання перед бюджетом.

Зобов`язати головне управління ДПС у Вінницькій області вчинити дії щодо виключення з інтегрованої картки ОСОБА_1 нарахування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21030,90 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович