Справа № 460/1476/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2023 року м. Рівне №460/1476/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сухопутні війська Збройних Сил України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач) про визнання протиправними дій уповноважених осіб військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні військовослужбовця ОСОБА_1 ; зобов`язати уповноважених осіб військової частини НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю ні підставі підпункту "г" пункту 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та видати відповідні військово-облікові документи із відміткою про звільнення з військової служби.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він проходить військову службу на посаді водія гранатометника взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що 05.12.2022 року подав рапорт до свого командира гранатометного взводу 2мо про звільнення з військової служби, який було зареєстровано за №13154 від 05.12.2022р. До вказаного рапорту ОСОБА_1 в якості доказів були долучені: копія паспорту ОСОБА_1 ; Копія паспорту та РНОКПП його матері ОСОБА_2 ; копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15.08.2022 р. №274; копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.08.2022р. №3830; копія медичного висновку лікарсько-консультативної комісії №806; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; копія рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 13.09.2022 р. у справі № 561/786/22 щодо встановлення факту родинних відносин; копія медичної довідки № 226. Однак, вказаний рапорт був повернутий позивачу на доопрацювання із відміткою офіцера юридичної служби, лейтенанта юстиції Я. Мудрого від 06.12.2022 р. на зворотному боці рапорту, такого змісту: «Запропоновано повернути документи на доопрацювання у зв`язку із відсутністю форми 080-41 висновок ЛЛК встановленого зразка затвердженого наказом МОЗ України від 09.03.2021 р. № 407, завірених нотаріально копій паспортів». Після вказаного, ОСОБА_1 було подано новий рапорт від 19.12.2022 р., до якого було долучено нотаріально посвідчені копії паспортів позивача ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 , а також висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 15.12.2022р. №749. Але, з невідомих для позивача правових підстав, йому було відмовлено у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби, та повернуто йому обидва рапорти зі всіма документами. Представником позивача було подано адвокатський запит №08/12-2 від 08.12.2022р. до військової частини НОМЕР_1 про стан розгляду рапорту Мересьєва І.А., та звернення № 08/12-3 від 08.12.2022 р. до військової частини НОМЕР_1 із проханням звільнити з лав Збройних Сил України військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 . Після отримання рекомендації щодо доопрацювання документів до рапорту про звільнення, було подано ще один адвокатський запит № 12/12-4 від 12.12.2022 р. до військової частини НОМЕР_1 щодо того, чи був доведений до відома командира військової частини НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 , зареєстрований за вх. № 13154 від 05.12.2022 р.; чи є офіційна відповідь командира військової частини НОМЕР_1 щодо задоволення або відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 , зареєстрований за вх. №13154 від 05.12.2022р.; та зазначення правових підстав, на яких посадові особи військової частини НОМЕР_1 вимагають подавати нотаріально-посвідчені копії документів до рапорту. Однак, станом на дату подання даного позову відповіді на вказані документи позивачем та його представником отримано не було.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у звільнені з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправними , незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою судді Рівненського адміністративного окружного суду від 24.01.2023 р. відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій. Залучено до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сухопутні війська Збройних Сил України (вул.Дегтярівська, 19, м. Київ, ). Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вважає позовні вимоги безпідставними.

Доводить, що з поданого позивачем рапорту від 05.12.2022р. та доданих до нього додатків вбачається, що у рапорті не зазначено з яких сімейних обставин пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» він бажає звільнитися.

Зазначає, що після розгляду рапорту позивача від 05.12.2022р. з доданими до нього документами, документи були повернуті позивачу на доопрацювання, про що зазначено на звороті рапорту. Так, позивачу було повідомлено, що при вивченні наданих було встановлено, що позивачем до рапорту додано нотаріально посвідчену копію про народження на прізвище " ОСОБА_3 ", в той час як копія паспорта та коду були оформлені на прізвище " ОСОБА_3 ", при цьому копія паспорту не була ніяким чином посвідчена. Також, підставою повернення документів на доопрацювання слугувало те, що місце реєстрації проживання позивача, яке зазначено в його паспорті, не співпадає з місцем реєстрації ОСОБА_2 , а надана позивачем копія дублікату медичного висновку ЛКК № 806 від 11.11.2021 р. КНП «Зарічненський ЦПМСД» оформлена на бланку не встановленої форми.

За таких обставин позивачу було запропоновано при доопрацюванні щодо уточнення підстав звільнення замість копії дублікату медичного висновку ЛКК № 806 від 11.11.2021 р. КНП «Зарічненський ЦПМСД», який оформлений на бланку не встановленої форми, надати висновок на бланку форми первинної облікової документації № 080-4/о, який затверджений наказом від 09 березня 2021 року № 407 Міністерства охорони здоров`я України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132.

Відповідач доводить, що надані Позивачем документи разом з рапортом від 05.12.2022 року належним чином не встановлюють жодного факту, який би був підставою для звільнення позивача з військової служби, в тому числі і для догляду за особою, яка потребує постійного догляду.

Посилається на ст.ст. 173, 202, 203 Сімейного кодексу України і доводить, що хоча згідно з законодавством повнолітні діти і зобов`язані піклуватися про непрацездатних батьків, проте обов`язок дітей щодо постійного догляду за батьками в законодавстві України відсутній.

Посилається на норми Закону України Про соціальні послуги, положення Державного стандарту догляду вдома, затвердженого наказом від 13.11.2013 №760 Міністерства соціальної політики України і доводить, що надавач соціальної послуги здійснює свою діяльність відповідно до установчих документів (положень, статутів), цивільно-правових договорів (для фізичних осіб-підприємців) та має бути внесеним до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Констатує, що позивач до свого рапорту від 05.12.2022 р. не додав документів від органів соціального забезпечення, які б свідчили, що саме він, а не інша особа, надає соціальну послугу ОСОБА_2 , що також повинно підтверджуватися інформацію з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Звертає увагу суду, що позивачем не були надані документи, які б підтверджували, що він проживає разом з своєю матір`ю - ОСОБА_2 , а навпаки були надані документи, що в них різна реєстрація місця проживання.

Таким чином, позивачу було запропоновано доопрацювати документи для прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 відповідного рішення, проте в подальшому, позивач не звертався до відповідача з рапортом про звільнення його з військової служби, що підтверджується також відсутністю на наданій до позову копії рапорту позивача від 19.12.2022 р. відмітки про реєстрацію цього рапорту в нетаємному діловодстві військової частини НОМЕР_3 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання уповноважених осіб військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю та видати відповідні військово-облікові документи із відміткою про звільнення з військової служби, відповідач вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Вважає, що єдиною процедурою ініціювання перед командуванням військової частини НОМЕР_3 питання про звільнення військовослужбовця з військової служби є особисте звернення з рапортом в порядку ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Натомість інший порядок звернення, в тому числі шляхом подання клопотань адвокатом чи подання позову про звільнення військовослужбовця в суд, без відповідного рапорту військовослужбовця та клопотання безпосереднього начальника військовослужбовця, чинним законодавство України не передбачено.

Окремо заперечує щодо компенсації витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., оскільки позовні вимоги є безпідставними, і будь-яких доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано.

На підставі викладеного просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що з доводами відповідача не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України.

Позивач вважає безпідставними твердження відповідача, що до рапорту додано нотаріально посвідчену копію про народження на прізвище " ОСОБА_3 ", в той час як копія паспорта та коду були оформлені на прізвище " ОСОБА_3 ", при цьому копія паспорту не була ніяким чином посвідчена.

Наголошує, що до рапорту від 05.12.2022 р. долучено копію рішення Заріченського районного суду Рівненської області від 13.09.2022 р. у справі № 561/786/22 щодо встановлення факту родинних відносин, в якому вирішено встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення якраз і було прийнято на основі поданої до суду заяви ОСОБА_1 через наявність помилки у прізвищі ОСОБА_1 в свідоцтві про народження, у якому було зазначено ОСОБА_3 .

Пояснює, що в рапорті від 05.12.2022 р. зазначено у переліку додатків вказане рішення у справі № 561/786/22, а тому відповідач надає неправдиві дані про, що він нібито не володів інформацією про обставини з різними прізвищами позивача в різних документах.

Вважає безпідставними доводи відповідача, що підставою повернення рапорту на доопрацювання слугувало те, що місце реєстрації проживання позивача, яке зазначено в його паспорті, не співпадає з місцем реєстрації ОСОБА_2 , оскільки безпосередньо на звороті рапорту про таку підставу не згадується.

Вважає, що вимога про надання нотаріально посвідчених копій документів, вимога про надання документів, що саме ОСОБА_1 здійснює догляд за своєю матір`ю, а не інша особа, вимога про надання документів, що підтверджує їх місце проживання за однією адресою - не грутується на підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яка є спеціальною нормою у правовідносинах між військовослужбовцем та військовою частиною.

Так, відповідно до підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються від військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворими батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивач робить висновок, що в такому випадку, військовослужбовцю необхідно довести саме необхідність здійснення постійного догляду, а не доводити, що саме він є особою, яка його здійснює.

Вказує, що є незрозумілим, яким чином військовослужбовець ОСОБА_1 може нараз оформити постійний догляд за своєю матір`ю як соціальну послугу, якщо він постійно знаходиться на військовій служби та виконує відповідні бойові завдання, тому закон цього і не вимагає, а вимагає лише довести факт необхідності здійснення постійного догляду.

Щодо доводів відповідача, що рапорт від 19.12.2022 р. позивачем відповідачу не подавався, ОСОБА_1 стверджує, що на самому рапорті солдата ОСОБА_1 містяться підписи посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме командира гранатометного взводу 2мб, командира 2 механізованого батальйону, і останній в свою чергу клопотав по суті поданого рапорту перед командиром військової частини НОМЕР_1 .

Щодо компенсації витрат на правову допомогу надану позивачу пояснює, що докази витрат на професійну правничу допомогу буде подано протягом 5 днів після ухвалення судового рішення по суті, як це передбачено ч.7 ст.139 КАС України.

На підставі викладеного просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

Третя особа Сухопутні війська Збройних Сил України відзиву на позовну заяву не подала.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком, серія НОМЕР_4 , довідкою форми 5, відповідно до якої рядовий ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 32 зі звороту-38 у т.1).

05.12.2022р., ОСОБА_1 було подано рапорт до свого командира гранатометного взводу про звільнення з військової служби, який було зареєстровано за № 13154 від 05.12.2022 р.

До вказаного рапорту ОСОБА_1 долучено: копію паспорту ОСОБА_1 ; копію паспорту та РНОКПП його матері ОСОБА_2 ; копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15.08.2022 р. № 274; Копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.08.2022 р. №3830; Копія медичного висновку лікарсько-консультативної комісії № 806; Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; Копія рішення Заріченського районного суду Рівненської області від 13.09.2022 р. у справі № 561/786/22 щодо встановлення факту родинних відносин; Копія медичної довідки № 226 (а.с. 17-23).

Вказаний рапорт було повернуто позивачу на доопрацювання із відміткою офіцера юридичної служби, лейтенанта юстиції Я.Мудрого від 06.12.2022 р. на зворотному боці рапорту, про те, що: «Запропоновано повернути документи на доопрацювання у зв`язку із відсутністю форми 080-41 висновок ЛЛК встановленого зразка затвердженого наказом МОЗ України від 09.03.21 № 407, завірених нотаріально копій паспортів» (а.с. 17 зі звороту у т.1).

19.12.2022 р. позивачем було подано другий рапорт, до якого він долучив нотаріально посвідчені копії паспортів позивача ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 , а також висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 15.12.2022 р. № 749 (а.с. 24-25

Як стверджує позивач, йому було відмовлено та повернуто обидва рапорти без зазначення будь-яких причини.

За повідомленням позивача 08.12.2022 р. було подано адвокатський запит № 08/12-2 від до військової частини НОМЕР_1 про стан розгляду рапорту Мересьєва І.А., та звернення № 08/12-3 від 08.12.2022 р. до військової частини НОМЕР_1 із проханням звільнити з лав Збройних Сил України військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 . Після отримання рекомендації щодо доопрацювання документів до рапорту про звільнення, представником було подано ще один адвокатський запит № 12/12-4 від 12.12.2022р. до військової частини НОМЕР_1 , щодо того, чи був доведений до відома командира військової частини НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 , зареєстрований за вх.№ 13154 від 05.12.2022 р.; чи є офіційна відповідь командира військової частини НОМЕР_1 щодо задоволення або відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 , зареєстрований за вх. №13154 від 05.12.2022р.; та зазначення правових підстав, на яких посадові особи військової частини НОМЕР_1 вимагають подавати нотаріально-посвідчені копії документів до рапорту. Однак, станом на дату подання даного позову відповіді на вказані документи позивачем та його представником отримано не було.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 . В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 на підставі медичного висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що підтверджується медичним висновком лікарсько-консультативної комісії №806 та висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 15.12.2022р. №749.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, згідно якого військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є сином ОСОБА_2 , що вбачається з Свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та Рішення Заріченського районного суду Рівненської області від 13.09.2022 р. у справі № 561/786/22 щодо встановлення факту родинних відносин. Відповідно до висновку від 15.12.2022 р. № 749 у ОСОБА_2 (матір позивача) наявні порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви в частині наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, знайшли своє підтвердження, оскільки його матір є хворою та потребує постійного догляду.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України19 травня 2009 р. за № 438/16454) затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до п. 12.1 Інструкції № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Згідно з положеннями пп. 2 п. 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008), звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

З наведеного вбачається, що повноваженнями щодо звільнення військовослужбовців з підстав передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період дії військового стану наділені командири бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадові особи, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок звільнення з військової служби під час мобілізації в умовах воєнного стану.

Як встановлено судом, військова частина НОМЕР_1 є окремою юридичною особою, керівником якої є полковник ОСОБА_4 .

За наведеного правового регулювання, повноваженнями щодо звільнення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за сімейними обставинами наділені відповідні посадові особи військової частини НОМЕР_1 , що не заперечується учасниками справи.

Суд враховує, що ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 233 Положення № 1153/2008 визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З наведеного вбачається, що командир військової частини до повноважень якого належить звільнення військовослужбовця за наявності правових підстав, за результатами розгляду рапорта та податних до нього документів повинен прийняти відповідний наказ про звільнення з військової служби, а за відсутності правових підстав для цього - повідомити заявника.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2022 р., і в подальшому 19.12.2022 р. ОСОБА_1 було подано рапорти про звільнення з військової служби, проте військовою частиною НОМЕР_1 не надано доказів вжиття відповідних заходів для розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби, що свідчить про вчинення протиправної бездіяльності в цій частині.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби, суд зазначає про їх передчасність, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 вказане питання у належний спосіб не розглянуто та позивача про результати розгляду не повідомлено письмово, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, суд не може перебирати на себе повноваження, які належать іншому уповноваженому органу, натомість суд надає оцінку правомірності вчинених дій чи бездіяльності та з урахуванням цього вирішує спір.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати інший спосіб захисту, ніж просить позивач, однак який необхідний для повного відновлення порушеного права і який відповідає вимогам частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України, зокрема зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 від 05.12.2022 р. та від 19.12.2022 р. про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не розглянувши та не повідомивши письмово позивача про результати розгляду рапортів ОСОБА_1 .

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та не поданням станом на дату розгляду справи позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи Сухопутних військ Збройних Сил України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапортів Мересьева І.А. від 05.12.2022 р. та від 19.12.2022 р. про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 від 05.12.2022 р. та від 19.12.2022 р. про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 травня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Сухопутні війська Збройних Сил України Адреса: 04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 19, .

Суддя С.М. Дуляницька