Справа № 620/3771/23
Суддя: Виноградова Д.О.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/3771/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Виноградової Д.О.,

за участі секретаря Вершняк Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн від 17.03.2023 у ВП №71012752.

Позов мотивовано тим, що судове рішення виконане ГУПФУ в Чернігівській області у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, законами України, тому накладення відповідачем штрафу спірною постановою є необґрунтованим.

Ухвалою судді від 11.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, у якому зазначив, що спірна постанова винесена правомірно, у зв`язку із невиконанням боржником у повному обсязі, без поважних причин, рішення суду. Розгляд справи просить проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви стягувача відповідачем 13.02.2023 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду (виконавчий лист від 01.02.2023 №620/7591/22). Відповідно до змісту виконавчого документу ГУПФУ в Чернігівській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії, на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 по справі №620/7499/21, без обмеження максимальним розміром, з 20.12.2016 по 30.03.2019 (а.с. 4).

17.03.2023 державним виконавцем складено акт, у якому зазначено про ненадання боржником доказів виконання рішення суду (а.с. 41).

17.03.2023 державним виконавцем винесена постанова про накладення на ГУПФУ в Чернігівській області штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк в сумі 5100,00 грн. (а.с. 10,45), яка отримана позивачем 22.03.2023 (а.с. 9).

Листом від 06.04.2023 ГУПФУ в Чернігівській області повідомило відповідача, що рішення суду виконано, доплата пенсії за період з 20.12.2016 по 30.03.2019 складає 269326,95 грн. У травні 2022 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 (справа №620/9954/21) та виплачується з 01.06.2022 в розмірі 48678,06 грн. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду занесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Вважаючи вказану постанову протиправною, ГУПФУ в Чернігівській області звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено судом, з метою виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії стягувача. Доплата пенсії за період з 20.12.2016 по 30.03.2019 складає 269326,95 грн. У травні 2022 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 (справа №620/9954/21) та виплачується з 01.06.2022 в розмірі 48678,06 грн. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду занесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, про що повідомлено і відповідача у цій справі.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п.40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява №22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 02.2009).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.

Виходячи з викладеного, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.

Принцип "res judicata" (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.

В силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

В той же час, своїм листом від 06.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило відповідача у цій справі, що різниця пенсії нарахована стягувачу буде виплачена при надходженні коштів з Державного бюджету. Втім, зазначений лист надісланий відповідачу вже після прийняття ним оскаржуваної постанови.

Таким чином, позивач не повідомив про не виконаня в повному обсязі рішення суду у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, що також знаходить своє відображення у акті від 17.03.2023.

З огляду на вказане суд вважає, що відповідач не мав можливості встановити поважність або неповажність причин невиконання рішення суду на момент проведення перевірки.

Суд також позбавлений такої можливості, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення заборгованості з пенсійних виплат. Також відсутні докази того, що позивачем вживались належні дії щодо збільшення обсягів відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення заборгованості з пенсійних виплат. Тобто позивач не проявив достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі №420/3705/19.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000).

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2023 року.

Суддя Д.О. Виноградова