Справа № 755/18434/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправними дій та скасування рішення про адміністративне затримання і постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДМС України в місті Києві (процесуальним правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області) щодо адміністративного затримання та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн 00 коп, шляхом складання:

1) протоколу від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП щодо «громадянина РФ ОСОБА_2 »;

2) постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення щодо «громадянина РФ ОСОБА_2 »;

- скасувати рішення про адміністративне затримання ОСОБА_1 , яке було оформлено протоколом від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП щодо «громадянина РФ ОСОБА_2 », як необґрунтоване та незаконне;

- скасувати постанову від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення щодо «громадянина РФ ОСОБА_2 », яка винесена з порушеннями прав ОСОБА_1 та чинного законодавства, як необґрунтовану та незаконну;

- закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що він від народження є ОСОБА_1 . Натомість суд першої інстанції самоусунувся від аналізу фактів про те, щодо кого саме складені оскаржувані рішення, чи існує особа ОСОБА_2 та якими документами це підтверджується, чи правомірно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, в той час коли фактично відповідна постанова складена у відношенні ОСОБА_2 , а також чи законно ОСОБА_1 було затримано і поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців за відсутності доказів його приналежності до категорії «Іноземець» або «Особа без громадянства».

Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України, не врахувавши правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31 липня 2019 року в цій справі.

Доводи скаржника ґрунтуються також на тому, що для підтвердження особи ОСОБА_1 до суду були надані копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , посвідчення водія НОМЕР_3 , медичної картки, екзаменаційної картки водія, свідоцтва про закінчення закладу з підготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_4 від 26 червня 2017 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив норми права, на яких ґрунтуються оскаржувані дії та рішення Головного управління ДМС України в місті Києві.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області було зобов`язано надати оригінал або належним чином засвідчену копію посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі якого встановлено особу, щодо якої складено протокол про адміністративне затримання та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

На виконання зазначеної ухвали суду відповідач звернувся до суду з клопотанням про приєднання до матеріалів справи копії акту від 22 грудня 2022 року № 3 про вилучення для знищення документів, зокрема, особових справ іноземців та осіб без громадянства, щодо яких прийнято рішення про примусове повернення та видворення з України за 2016-2018 роки.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, зазначений у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року - скасувати в частині, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Управління ДМС України у Луганській області провело службове розслідування щодо законності підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21 липня 2014 року Перевальським РС УДМС України в Луганській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого складено висновок від 05 липня 2016 року № 137/2016, де зазначено, що відповідно до наказу від 21 липня 2014 року № 76 Перевальський РС УДМС України в Луганській області тимчасово припинив свою діяльність у період з 21 до 28 липня 2014 року. Тобто паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 був оформлений у день припинення роботи зазначеного підрозділу. Крім того паспорти громадянина України у Перевальському РВ УДМС України в Луганській області оформлялись за допомогою комп`ютерного обладнання, однак паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 оформлений від руки. З цих підстав зроблено висновок, що вказаний паспорт оформлений з порушенням вимог законодавства України, підлягає вилученню та знищенню.

За результатами службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 складено висновок від 05 серпня 2016 року № 137/2016, яким зазначений паспорт визнано недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню з тих підстав, що його оформлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Зазначені висновки від 05 липня 2016 року № 137/2016 та від 05 серпня 2016 року № 137/2016 ОСОБА_1 оскаржував у судовому порядку, однак рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року у справі № 640/22275/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, у задоволенні відповідного адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року у справі № 755/16954/18 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого Перевальським РС УДМС України в Луганській області та вилучення заготовок, бланків, підроблених документів паспортів громадянина України та інших підроблених документів.

Прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 Стрибуль Ю.М. 21 листопада 2018 року було проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області та водійське посвідчення з двох частин на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_5 .

Головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Головного управління ДМС України в місті Києві Зуб Е.В. (далі - головний спеціаліст Зуб Е.В.) складено протокол від 21 листопада 2018 року серії ПР МКМ № 005800, згідно з яким 21 листопада 2018 року о 12:30 за адресою: м. Київ вул. Березняківська, 4-А було виявлено гр. російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, проживав без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 203 КУпАП. В якості документа, що посвідчує особу зазначено посвідчення серії НОМЕР_6 , видане 10 березня 2011 року, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Також головний спеціаліст Зуб Е.В. відібрав у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (особу якого засвідчено за паспортом серії НОМЕР_1 ) пояснення, згідно з якими на момент розпаду Радянського Союзу він постійно проживав в м. Перевальськ Луганської області, у зв`язку з чим набув громадянства України, громадянином інших держав не являється та не є громадянином російської федерації. Хто такий ОСОБА_2 він не знає. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 копія посвідчення водія, яка долучена до матеріалів перевірки, не є документом, оскільки не містить необхідних реквізитів. Цей документ він не виготовляв та не отримував, звідки він взявся не знає. До м. Києва він переїхав з тимчасово окупованої території та постійно тут проживає з 2014 року.

Крім того головний спеціаліст Зуб Е.В. склав протокол серії МКМ № 000077 про те, що ОСОБА_2 доставлений у службове приміщення Головного управління ДМС України в місті Києві 21 листопада 2018 року о 12:30 у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, для встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Також у вказаному протоколі зазначено, що громадянина ОСОБА_2 звільнено 22 листопада 2018 року о 17:10.

Перший заступник начальника Головного управління ДМС України в місті Києві Войналович М.В. виніс постанову від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої 21 листопада 2018 року о 12:30 за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А було виявлено гр. російської федерації ОСОБА_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме - проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн 00 коп.

Рішенням головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Головного управління ДМС України в місті Києві від 22 листопада 2018 року було вирішено примусового повернути до країни походження або третьої крани гр. російської федерації ОСОБА_2 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 25 листопада 2018 року з подальшою забороною в`їзду в Україну строком на три роки до 25 листопада 2021 року.

Вказане рішення ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку, однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року у справі № 755/17903/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2023 року, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із діями та рішеннями Головного управління ДМС України в місті Києві щодо адміністративного затримання та притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано витягу з Єдиного державного демографічного реєстру з метою його ідентифікації, в тому числі за іншими документам ніж ті які визнані недійсними, підлягали вилученню та знищенню. У свою чергу посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 було видане 13 липня 2017 року, тобто встановлення особи для отримання відповідного посвідчення відбувалося на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який визнаний недійсним, підлягав вилученню та знищенню.

Також суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з часу вилучення у нього паспорту серії НОМЕР_1 від 21 липня 2014 року до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, щодо прийняття рішень про встановлення, оформлення належності до громадянства України, не звертався.

Суд першої інстанції зауважив, що в межах розгляду цієї справи до повноважень суду не належить ідентифікація особи, у зв`язку з цим не надавав оцінку долученим представником позивача додатковим документам, що видані на ім`я ОСОБА_1 .

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Предметом оскарження в цій справі є дії та рішення Головного управління ДМС України в місті Києві щодо адміністративного затримання та притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка в протоколі від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання та у постанові від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення зазначена як громадянин російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак наполягає на тому, що є громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 першочергово обґрунтовував свої вимоги тим, що під час складення протоколу від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання та постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 відповідачем було неправильно встановлено його особу та громадянство.

Головне управління ДМС України в місті Києві під час складення зазначених документів встановило особу, щодо якої оформлено зазначені документи, на підставі водійського посвідчення серії НОМЕР_6 , що видане 10 березня 2011 року на ім`я громадянина російської федерації ОСОБА_2 . Вказане посвідчення було виявлене під час обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією протоколу обшуку від 21 листопада 2018 року.

Також в ході обшуку виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області.

Таким чином станом на 21 листопада 2018 року у розпорядженні Головного управління ДМС України в місті Києві перебували два документи на особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення від 21 листопада 2018 року серії ПР МКМ № 005800, протокол від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання та постанова від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800:

- водійське посвідчення серії НОМЕР_6 , що видане 10 березня 2011 року в російській федерації на ім`я громадянина ОСОБА_2 ;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданий Перевальським РС УДМС України в Луганській області, який згідно з висновком від 05 липня 2016 року № 137/2016 оформлений з порушенням вимог законодавства України, підлягає вилученню та знищенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 263 КУпАП передбачено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

Осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

Таким чином відповідачем 21 листопада 2018 року вирішувалося питання про притягнення до відповідальності та адміністративне затримання особи, яка за одним із виявлених за місцем обшуку документів є громадянином російської федерації ОСОБА_2 , а за іншим - громадянином України ОСОБА_1 .

Враховуючи, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 згідно з висновком від 05 липня 2016 року № 137/2016 оформлений з порушенням вимог законодавства України, підлягає вилученню та знищенню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для встановлення особи за таким документом.

Відповідно, дії посадових осіб Головного управління ДМС України в місті Києві щодо складення протоколу від 21 листопада 2018 року серії ПР МКМ № 005800 про адміністративне правопорушення та протоколу від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 про адміністративне затримання саме на ім`я громадянина російської федерації ОСОБА_2 - відповідали обставинам, що мали місце станом на 21 листопада 2018 року під час оформлення зазначених документів.

Разом з тим постанову від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП відповідачем було винесено передчасно та без фактичного встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вже зазначалося, згідно з ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за вказаною нормою права є іноземці та особи без громадянства.

Постановою від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 ОСОБА_2 як іноземця - громадянина російської федерації було притягнуто до адміністративної відповідальності саме у зв`язку з проживанням без документів на право проживання в Україні.

Таким чином з метою доведення правомірності свого рішення - постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про адміністративне правопорушення, з огляду на обставини цієї справи, відповідач зобов`язаний надати суду докази, які підтверджують особу ОСОБА_2 , його громадянство, а також відсутність документів на право проживання в Україні.

Як зазначено в протоколі від 21 листопада 2018 року серії ПР МКМ № 005800 про адміністративне правопорушення, особу ОСОБА_2 було встановлено на підставі посвідчення серії НОМЕР_6 від 10 березня 2011 року, копія якого додається до протоколу.

Водночас згідно з протоколом від 21 листопада 2018 року серії МКМ № 000077 посадовими особами Головного управління ДМС у місті Києві було проведено адміністративне затримання особи, зазначеної як ОСОБА_2 , з метою встановлення його особи. Складенню цього протоколу передувало відібрання пояснень у особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, яка повідомила, що є громадянином України ОСОБА_1 , а не громадянином російської федерації ОСОБА_2 .

У свою чергу постанова від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про адміністративне правопорушення не містить додаткових відомостей про документи, на підставі яких встановлено особу правопорушника.

Під час судового засідання представник відповідача пояснив, що особу ОСОБА_2 було встановлено саме підставі посвідчення серії НОМЕР_6 від 10 березня 2011 року.

Враховуючи, що до матеріалів справи приєднано незасвідчену копію такого посвідчення, а позивач заперечує фактичне оформлення та отримання ним посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 10 березня 2011 року, ухвалою суду від 11 травня 2023 року відповідача зобов`язано надати оригінал або належним чином засвідчену копію посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі якого встановлено особу, щодо якої складено протокол про адміністративне затримання та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області надало копію акту від 22 грудня 2022 року № 3 про вилучення для знищення документів, зокрема, особових справ іноземців та осіб без громадянства, щодо яких прийнято рішення про примусове повернення та видворення з України за 2016-2018 роки.

Посилаючись на знищення особової справи ОСОБА_2 , представник відповідача в судовому засіданні не зміг пояснити які саме заходи вживалися з метою встановлення особи іноземця, притягнутого до адміністративної відповідальності постановою від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800.

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу ч. 5 ст. 77 КАС України передбачає, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

За твердженням позивача, його особу як ОСОБА_2 було встановлено на підставі копії документа, який ним не отримувався та походження якого йому невідоме. Позивач наголошував на відсутності у відповідача оригіналу посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 10 березня 2011 року. Також просив врахувати, що посвідчення водія не є документом, який підтверджує громадянство.

Колегія суддів враховує, що зазначені твердження позивача могли бути доведені шляхом надання документів, які, зокрема, підтверджують його особу як ОСОБА_1 . Однак, з огляду на фактичні обставини цієї справи, колегія суддів також приймає до уваги, що до повноважень суду в межах цієї справи не належить ідентифікація особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. Натомість суд перевіряє саме обґрунтованість висновку відповідача про те, що відповідна особа є ОСОБА_2 , громадянином російської федерації.

Разом з тим матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 10 березня 2011 року, оригінал такого документа також не був наданий відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 11 травня 2023 року.

Також матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем заходів з метою ідентифікації особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема й для перевірки дійсності посвідчення водія серії НОМЕР_6 , виданого російською федерацією від 10 березня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено, що особа, притягнута до адміністративної відповідальності згідно з постановою від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800, є іноземцем ОСОБА_2 .

Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені у ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно з якою адміністративний суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Такі вимоги ґрунтуються на доводах про необхідність ідентифікації його особи на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 та на висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 31 липня 2019 року в цій справі.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували особу позивача саме як ОСОБА_1 та вказували на відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України.

Одного із зазначених документів, оформлених на ім`я громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є чинним, до суду не надано.

Доводів та доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України після вилучення паспорта НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

Також колегія суддів враховує, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Разом з тим колегія суддів враховує, що посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 було оформлене 13 липня 2017 року, тобто на основі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що оформлений з порушенням вимог законодавства України, підлягає вилученню та знищенню, у зв`язку з чим не може вважатися належним та достатнім доказом у справі.

У постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року в цій справі дійсно міститься висновок про те, що посвідчення водія є документом, що посвідчує особу позивача. У зв`язку з цим Верховний Суд не погодився з висновком Дніпровського районного суду міста Києва, що підтриманий Шостим апеляційним адміністративним судом, щодо відсутності належних підстав для підтвердження особи, яка звертається до суду з позовною заявою.

Такий висновок Верховного Суду ґрунтувався також на положеннях ч. 5 ст. 5 КАС України, якою встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно, посвідчення водія було визнане Верховним Судом достатнім документом для підтвердження особи позивача саме як ОСОБА_1 для цілей прийняття до розгляду спору, що виник між ним та Головним управління ДМС України в місті Києві.

Натомість в ході вирішення такого спору, з огляду на предмет оскарження і підстави позову, належить врахувати не лише наявність посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , а й обставини, за яких воно було оформлене, дослідити такий доказ у сукупності з іншими матеріалами, приєднаними до справи у їх сукупності та взаємозв`язку, яке це передбачено ст. 90 КАС України.

Таким чином висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо статусу посвідчення водія НОМЕР_3 як документа, що посвідчує особу, не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31 липня 2019 року в цій справі.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності свого рішення про накладення адміністративного стягнення, адже перш за все не надав доказів встановлення особи правопорушника, що є підставою для скасування постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800.

У свою чергу позивач не надав одного з доказів, визначених ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (виданих не на підставі паспорта громадянина України НОМЕР_1 ), з метою підтвердження своєї особи.

За таких обставин права позивача підлягають захисту шляхом реалізації судом повноваження, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, скасування постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення та надіслання справи на новий розгляд до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області.

Адміністративний позов ОСОБА_1 містив також вимогу про визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління ДМС України в місті Києві щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн 00 коп шляхом складання постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення щодо «громадянина РФ ОСОБА_2 ».

Разом з тим самі по собі вимоги про визнання протиправними таких дій суб`єкта владних повноважень, за наявності чинної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не можуть призвести до ефективного захисту порушеного права. Юридично значимою для позивача є саме постанова від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800, тоді як оцінка дій посадових осіб відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності охоплюється вирішенням спору щодо правомірності такої постанови.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для скасування рішення суду від 20 лютого 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 і закриття справи про адміністративне правопорушення та прийняття нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову в цій частині.

Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанови від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 і закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову в цій частині.

Скасувати постанову Головного управління ДМС України в місті Києві від 21 листопада 2018 року серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення та надіслати справу на новий розгляд до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест