Справа № 592/16214/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 р.Справа № 592/16214/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, по справі № 592/16214/21

за позовом ОСОБА_1

до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконвчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) треті особи Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області , Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області

про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного перерахунку коштів та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області про визнання протиправною бездіяльності щодо своєчасного перерахунку коштів та стягнення матеріальної шкоди, у якому, зокрема, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) в особі старшого державного виконавця Трегубова О. В. щодо своєчасного перерахування коштів за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 на користь Управління ДАБК СМР;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 350 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 по справі № 592/16214/21 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 31.07.2019 начальником управління ДАБК СМР Довбня А. М., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 36 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9 350 грн.

05.09.2019 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження згідно з постановою від 31.07.2019 № 36 у справі про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_1 для примусового стягнення штрафу у подвійному розмірі сумою 18 700 грн.

10.09.2019 державний виконавець Зарічного ВДВС у м. Суми виніс постанову № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення штрафу № 36 від 07.08.2019 в сумі 18 700 грн, у якому боржником визначено ОСОБА_1 .

16.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у справі № 592/16269/19 про визнання протиправною та скасування постанови № 36 від 31.07.2019.

10.07.2020 на рахунок Зарічного ВДВС позивач сплатив всю суму коштів за виконавчим документом по виконанню вищевказаної постанови № 36, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

13.07.2020 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

13.01.2021 рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 592/16269/19 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради Довбня А. М. № 36 від 31.07.2019 по справі про адміністративне правопорушення, якою визнано ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення в сумі 9350 грн.

10.03.2021 постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради задоволено, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2021 скасовано, та у задоволенні позовної заяви відмовлено.

02.04.2021 Управління ДПБК СМР отримало запит державного виконавця щодо надання інформації згідно з цією постановою.

05.04.2021 була надана відповідь щодо суми штрафу, яку не було сплачено в добровільному порядку позивачем.

08.04.2021 державним виконавцем Зарічного відділу державної виконвчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) на рахунок стягувача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області перераховано суму штрафу 18 700 грн на виконання вищевказаної постанови № 36 за платіжним дорученням №5 1283. Вказані кошти надійшли на рахунок Управління ДАБК СМР 12.04.2021.

22.10.2021 позивач звернувся до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради із заявою про повернення надлишково сплачених коштів в розмірі 9 350,00 грн (1/2 штрафу).

29.11.2021 Управлінням надано відповідь, якою у поверненні надлишково сплачених коштів відмовлено, оскільки кошти на рахунок Управління за вказаною постановою органом ДВС було перераховано лише в квітні 2021 року, а не в липні 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність доказів протиправної бездіяльності державного виконавця та помилковість кваліфікації позивачем суми штрафу, сплаченого до бюджету, як матеріальної шкоди. Також суд зазначив, що під час розгляду цієї справи не було встановлено факту безпідставного стягнення штрафу у дохід держави, а отже і підстави повертати такі кошти відсутні.

Колегія суддів з вищевикладеними висновками суду першої інстанції погоджується у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

За ч. 3 цієї статті постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 307 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених вище правових норм вказує, що примусовому виконанню державною виконавчою службою підлягає виконавчий документ, який набрав законної сили, а у разі оскарження постанови про накладення штрафу така постанова підлягає направленню стягувачем до примусового виконання лише, якщо протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення, особою не буде сплачений накладений на нього штраф. При цьому, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що заяву про відкриття виконавчого провадження за постановою від 31.07.2019 № 36 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради було направлено 05.09.2019 з вимогою стягнення штрафу у подвійному розмірі в сумі 18 700 грн.

Колегія суддів враховує, що на момент прийняття виконавцем постанови від 10.09.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення у подвійному розмірі штрафу, визначеного йому постановою ДАБК СМР, така постанова не була предметом оскарження у суді, оскільки з відповідним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 16.10.2019.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця (ч. 2 цієї статті).

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки (ч. 3 цієї статті).

З системного аналізу зазначеної статті вбачається, що на відміну від ч. 2 ст. 47 Закону, яка визначає строк для перерахування коштів стягувачу-фізичній особі, ч. 3 ст. 47 такого строку не встановлює.

У відповідності до ч. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що про наявність стягнутих з боржника грошових сум виконавець повинен повідомити стягувача, а останній має витребувати такі грогові суми протягом року з дня іх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Постановою НБУ № 162 від 28.12.2018 з 05.08.2019 в України запроваджено міжнародний номер банківського рахунку (IBAN).

З 01.11.2019 застосування IBAN стало обов`язковим для клієнтів усіх банків України під час здійснення переказів коштів як у національній, так і в іноземних валютах. Тобто всі перекази з 01.11.2019 здійснюються лише з використанням IBAN.

У зв`язку з тим, що ані в заяві про відкриття виконавчого провадження, ані у постанові не були вказані реквізити у форматі IBAN, державний виконавець звернувся до Управління ДАБК з відповідним запитом про надання реквізитів для перерахування стягнутих коштів.

07.04.2021 до відділу надійшла відповідь стягувача з реквізитами для перерахування коштів у форматі IBAN.

08.04.2021 державним виконавцем на рахунок стягувача перераховано суму штрафу 18 700 грн на виконання вищевказаної постанови за платіжним дорученням № 51283.

Отже, державним виконавцем вчинені відповідні дії щодо повідомлення про стягнуті кошти та їх перерахування.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_1 рішень та/або дій державного виконавця, натомість позивач самостійно 10.07.2020 на рахунок Зарічного ВДВС в добровільному порядку сплатив всю суму коштів за виконавчим документом, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Визначення предмету та підстав позову є правом позивача.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ОСОБА_1 стверджував, що державним виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) допустив протиправну бездіяльність, яка полягала у тому, що він не здійснив своєчасного перерахування суми штрафу на рахунок стягувача.

Про несвоєчасність здійснення державним виконавцем в межах виконавчого провадження дій, може свідчити здійснення таких дій (реалізація повноважень, виконання обов`язку) з порушенням встановленого законом строку.

Натомість Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено конкретний строк для зараховування стягнутих з боржника грошових коштів на відповідний рахунок стягувача-юридичної особи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів вчинення державним виконавцем протиправної бездіяльності щодо своєчасного перерахування коштів стягувачу у виконавчому провадженні, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно встановити наступні обставини: протиправність діяння (дії чи бездіяльності) суб`єкта; наявність шкоди; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Відтак, оскільки вимога про відшкодування шкоди, по суті є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності виконавця, відмова у задоволенні вказаної позовної вимоги також є правомірною.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Натомість, кошти в сумі 9 350,00 грн, кваліфіковані позивачем як матеріальна шкода, фактично є сумою штрафу, що самостійно сплачений до бюджету Сумської міської територіальної громади.

Відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при його прийнятті, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 по справі № 592/16214/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко