Справа № 380/13946/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 рокуСправа № 380/13946/22 пров. № А/857/2850/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді доповідача Качмара В.Я.

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 січня 2023 року (суддя Сасевич О.М., м.Львів),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУПФ-2) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-2 від 31.03.2022 №7 (далі - Рішення) про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту другого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV);

зобов`язати ГУПФ-1 зарахувати йому до загального страхового стажу та пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закон №1058-IV наступні періоди його роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Максима» (далі - ТОВ) у російській федерації (далі - рф) на роботах із важкими і шкідливими умовами праці: з 16.02.2002 по 14.07.2005, з 11.07.2010 по 12.06.2011, з 20.06.2011 по 21.05.2012, з 01.06.2012 по 30.06.2012, з 01.07.2012 по 24.02.2013, з 11.03.2014 по 03.02.2015, з 10.04.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 09.03.2017, з 10.03.2017 по 15.02.2018, з 16.02.2018 по 07.02.2019, з 09.02.2019 по 06.02.2020, з 07.02.2020 по 30.06.2020, з 14.07.2020 по 30.01.2021, з 11.02.2021 по 11.10.2021 (далі Періоди);

зобов`язати ГУПФ-1 призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закон №1058-IV, починаючи з 21.03.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що період роботи на території держав-учасниць СНД, починаючи з 01.01.2004 можливо зарахувати до страхового стажу на підставі довідок про заробітну плату, в яких наявна інформація про сплату страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, однак позивачем не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків (зборів), підстав для зарахування оскаржуваних періодів роботи до страхового стажу відсутні.

ГУПФ-2 у відзиві на апеляційну скаргу підтримало доводи апелянта, вважають їх обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФ-2 було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому таке рішення підлягає скасуванню, та слід зобов`язати ГУПФ-1 зарахувати Періоди і призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.06.1983, ОСОБА_1 у період з 16.02.2002 по 11.10.2021 працював у ТОВ на наступних посадах:- з 16.02.2002 по 14.07.2005 - помічником бурильника; - з 11.07.2010 по 12.06.2011 - бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин у цеху капітального ремонту свердловин; - з 20.06.2011 по 21.05.2012 - бурильником 6 розряду в цеху капітального ремонту; - з 01.06.2012 по 30.06.2012 - бурильником 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин вахтовим методом та з 01.07.2012 був переведений оператором підземного ремонту свердловин 6 розряду вахтовим методом, звідки звільнився 24.02.2013; - з 11.03.2014 по 03.02.2015 майстром підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 10.04.2015 по 31.03.2016 - майстром підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 01.04.2016 по 09.03.2017 майстром у цеху капітального і підземного ремонту свердловин; - з 10.03.2017 по 15.02.2018 - майстром у цеху капітального і підземного ремонту свердловин; - з 16.02.2018 по 07.02.2019 - майстром капітального ремонту свердловин у цеху капітального і підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 09.02.2019 по 06.02.2020 - майстром капітального ремонту свердловин у цеху капітального і підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 07.02.2020 по 30.06.2020 - майстром капітального ремонту свердловин у цеху капітального і підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 14.07.2020 по 30.01.2021 - майстром капітального ремонту свердловин у цеху капітального і підземного ремонту свердловин вахтовим методом; - з 11.02.2021 по 08.01.2022 він працював майстром капітального ремонту свердловин у цеху капітального і підземного ремонту свердловин вахтовим методом.

Позивач 21.03.2022 звернувся до ГУПФ-1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту другого частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Рішенням було відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Згідно вказаного Рішення необхідний стаж для призначення пенсії: 30 років; страховий стаж позивача 25 років 03 місяці 20 днів.

Згідно податних документів до пільгового стажу не зараховано Періоди, оскільки відсутні документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду рф. Довідку від 11.10.2021 №296 про пільговий характер роботи не підтверджено актом перевірки та первинними документами.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (далі- КМУ).

Статтею 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції Закону № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах визначено «Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2055 №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 01.12.2005 за №1451/11731; далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту третього Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом десятим Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом двадцятим «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів першого, другого Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом двадцятим Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача і вона повинна братись до уваги в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж позивача.

Суд першої інстанції було встановлено, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах було подано наступні документи:

- довідку ТОВ №11 від 26.01.2021, в якій вказана заробітна плата на цьому підприємстві, яка враховується при нарахуванні і призначенні йому пенсії, за періоди з 16.02.2002 по 14.07.2005;

- довідку ТОВ №11/1 від 26.01.2021, в якій вказана заробітна плата на цьому підприємстві, яка враховується при нарахуванні і призначенні пенсії за періоди з 11.07.2010 по 12.06.2011, з 20.06.2011 по 21.05.2012, з 01.06.2012 по 30.06.2012, з 01.07.2012 по 24.02.2013, з 11.03.2014 по 03.02.2015, з 10.04.2015 по 31.03.2016;

- довідку ТОВ №11/2 від 26.01.2021, якій вказана його заробітна плата на цьому підприємстві, яка враховується при нарахуванні і призначенні йому пенсії, за періоди з 10.04.2015 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 09.03.2017, з 10.03.2017 по 15.02.2018, з 16.02.2018 по 07.02.2019, з 09.02.2019 по 06.02.2020, з 07.02.2020 по 30.06.2020, з 14.07.2020 по 31.12.2020;

- уточнююча довідка ТОВ №296 від 11.10.2021 про особливий характер роботи та умов праці, які необхідні для призначення дострокової страхової пенсії та які підтверджують постійну зайнятість позивача на пільговій роботі відповідно з Федеральним законом рф від 28.12.2013 №400-ФЗ «Про страхові пенсії в Російській Федерації» (далі - Закон);

- уточнююча довідка ТОВ №32 від 03.03.2020 про особливий характер роботи та умови праці, які необхідні для призначення дострокової страхової пенсії та які підтверджують постійну зайнятість позивача на пільговій роботі відповідно до Закону;

- страхове посвідчення обов`язкового пенсійного страхування №106-977-871 05 від 23.01.2002, згідно якого позивач є платником внесків обов`язкового пенсійного страхування в рф;

- відомості Пенсійного фонду російської федерації про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи станом на 01.01.2021, у якому зазначено, що позивач перебував на обліку у цьому пенсійному фонді, будучи платником внесків на страхову пенсію;

- довідку ТОВ №109 від 04.06.2021 про проведення атестації робочих місць.

Пунктом тридцять восьмим «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» затверджений постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління ПФУ07.07.2014 №13-1) (зареєстровано в МЮУ 27.12.2005 за № 1566/11846; далі Порядок №22-1; в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) також передбачено, що орган, який призначає пенсію, має право в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії. Такі перевірки не є плановими, а тому можуть проводитись Пенсійним фондом в будь-який час. Пенсійний фонд проводить зустрічну перевірку на підставі первинних бухгалтерських документів, за результатами якої складається акт перевірки щодо достовірності довідки про заробітну плату. У разі встановлення розбіжностей у сумах з наданим документом вираховується сума надміру сплачених коштів (переплата) або ж здійснюється перерахунок пенсії з метою її підвищення.

Згідно зі статтею 101 Закон № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо, відповідачами не було вчинено жодних дій з метою перевірки поданих позивачем документів.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17.

У відповідності до частин четвертої-шостої, дев`ятої, десятоїстатті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах першому, другому, четвертомустатті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції робить висновок, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах є: наявність і тривалість спеціального (пільгового) трудового стажу на посадах, передбачених Списком №2; підтвердження такого стажу відповідними записами у трудовій книжці; досягнення певного (пільгового) віку; підтвердження відповідних умов праці працівника за результатами атестації робочих місць, починаючи з 21.08.1992.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Рішення відповідача, є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача судом підставно задоволено вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати Періоди до загального страхового стажу та пільгового стажу роботи та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.03.2022.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 9 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний