Справа № 380/15750/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15750/22 пров. № А/857/2575/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року (головуючий суддя Чаплик І.Д., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення від 05.07.2022 за №17 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015; зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХП від 16.12.1993, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №110002/15 від 30.06.2022 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №110002/14 від 30.06.2022, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з часу звернення, тобто з 30.06.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.07.2022 №17 про відмову ОСОБА_2 в переведенні з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, із урахуванням довідок від 30.06.2022 №110002/14 та від 30.06.2022 №110002/15 про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії державного службовця, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з часу звернення за призначенням такої пенсії - 30 червня 2022 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889 - VIII «Про державну службу» визначено право осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723.

З 01.05.2016 набув чинності Закон № 889 від 10.12.2015, яким передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державного службовця. Відповідно до статті 90 Закону № 889, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Однак, згідно з пунктами 10, 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачене право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Пенсії, відповідно до Закону № 889 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, призначаються особам, які на день набрання чинності Законом № 889 обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України або на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш як 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Крім того статтею 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців.

Якщо у статті 25 Закону № 3723 не визначений певний державний орган, посади у якому віднесені до відповідних категорій посад державної служби, при визначенні права особи на пенсію державного службовця слід керуватись нормативно- правовими актами, за якими в подальшому такі посади були віднесені до посад державної служби.

Апелянт вважає, що судом не взято до уваги той факт, що за даними трудової книжки позивачка працювала в органах місцевого самоврядування.

Тобто, в період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак, періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723. Законом № 889 визначено, що при прийнятті на державну службу державному службовцю присвоюється ранг в межах відповідної категорії.

Адже, з 04.07.2001, з дня набрання чинності Закону України від 07.06.2001 № 2493 «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493), відповідно до пункту 11 частини 3 статті 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

При визначенні права особи на призначення пенсії за Законом № 889 слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади, посадам визначеним статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Отже, в період роботи в органах місцевого самоврядування позивачка обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця.

Звертає увагу суду на те, що у зв`язку з прийняттям Закону № 889 було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058, із урахуванням вищезазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 особливих умов.

Проведення перерахунків за законом № 889 не передбачено, стаття 37-1 про порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців Закону № 3723 втратив чинність.

Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723.

Серед іншого, відповідно до статті 3 Закону № 889 дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

Оскільки, у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889, а на працівників державних органів, яким присвоюються спеціальні звання дія Закону № 889 не поширюється, підстави для призначення пенсії за нормами Закону № 3723 відсутні.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити апеляційну скаргу без задоволенні, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 31.05.1994 прийняла присягу державного службовця, присвоєно 13-ий ранг державного службовця, віднесено до 6-ої категорії.;

02.11.1995 переведена на посаду спеціаліста І-ої категорії сектору контролю за виконання ухвал рішень виконкому та інших документів на період декретної відпустки ОСОБА_3 ;

15.07.1996 присвоєно 12 (дванадцятий ранг) державного службовця в межах посад 6-ї категорії;

01.01.1999 присвоєно 11-ий ранг державного службовця в межах 6-ої категорії посад;

19.03.1999 звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю, ст. 38 КЗпП України Спеціаліст 1-ї категорії.

13.10.2005 прийнята на посаду головного спеціаліста організаційного відділу з 13.10.2005 до 13.11.2005 за строковим трудовим договором (контрактом).

15.11.2005 призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії організаційного відділу, як та, що була зарахована до кадрового резерву на цю посаду. Посада віднесена до 6 (шостої) категорії; зберегти 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

15.11.2005 складена присяга посадової особи місцевого самоврядування;

04.01.2007 переведена за її згодою на посаду головного спеціаліста загально-організаційного відділу Галицької районної адміністрації з 04.01.2007;

31.12.2007 звільнено з посади головного спеціаліста загально-організаційного відділу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 31.12.2007 згідно з ч. 5 ст. 36 КЗпП України;

02.01.2008 переведена, за її згодою, на рівнозначну посаду головного спеціаліста сектора контролю за виконанням звернень фізичних осіб відділу контролю за виконанням документів організаційного управління Львівської міської ради;

02.07.2017 переведена із займаної посади на посаду провідного спеціаліста відділу моніторингу виконання документів організаційного управління Львівської міської ради із збереженням присвоєного 11-ого (одинадцятого) рангу посадової особи місцевого самоврядування;

05.05.2022 звільнено з роботи за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.07.2022 №17 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно заяви від 07 червня 2022 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723. Вказує, що наявний стаж на відповідних посадах державної служби становить 6 років 1 місяців 25 днів.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена, в зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/524/18 та у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5138/17.

Як з`ясовано судом першої інстанції, згідно рішення відповідача від 05.07.2022 про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» підставою відмови позивачу у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України « державну службу» є відсутність в позивача необхідного стажу державної служби. Окрім цього, відповідач у рішенні від 05.07.2022 вказав, що стаж на відповідних посадах державної служби становить 6 років 1 місяць 25 днів.

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції вірно враховано, що посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (втратив чинність 01.05.2016).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

п`ята категорія - посади заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;

сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Згідно трудової книжки позивача, з 15.11.2005 їй присвоєно 6 категорія та 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування та призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії організаційного відділення, як така, що була зарахована до кадрового резерву на цю посаду (9 сторінка).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», постанови КМУ «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій» від 26.10.2001 №1441, посада спеціаліста відділу віднесена до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування.

Пунктом 6 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Як вірно вважав суд першої інстанції, у даному випадку до застосування підлягають норми Порядку № 283, а саме пункту 2 вказаного порядку - до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 по справі №735/939/17. Так, у вказаному рішенні Верховний Суд дійшов до висновку, що періоди роботи на посадах заступника голови та голови сільради з 2001 року по 2015 рік зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова відповідача (пенсійного органу) у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та призначенні пенсії державного службовця є протиправною.

Також, як вірно зауважив суд першої інстанції, особа, яка претендує на призначення пенсії до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та на день набрання чинності Законом № 889 має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби може претендувати на призначення їй пенсії державного службовця на умовах Закону № 3723-ХІІ після досягнення пенсійного віку та за наявності не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача, щодо не врахування відповідачем стажу роботи позивачки у періоди з 15.11.2005 та протягом перебування на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, оскільки посади, на яких позивач перебувала в органах місцевого самоврядування відносяться до зазначеної категорії.

Судом першої інстанції також встановлено, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посаді державної служби та на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) становить 6 років 1 місяць 25 днів та стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить 9 років 5 5 місяців 16 днів, разом 15 років 7 місяців 11 днів. На дату звернення до відповідача позивач досягла пенсійного віку і мав страховий стаж більше 22 років

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року по справі № 380/15750/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар