Справа № 300/4332/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4332/22 пров. № А/857/2074/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя (судді) в суді першої інстанції - Григорук О.Б.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо не зарахування до стажу роботи по Списку № 2 періодів роботи в ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998; зобов`язати призначити йому з 02 січня 2017 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зарахувати до стажу роботи періоди роботи у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02.01.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівних довідок від 09.12.2016 № 35/59-4.01/65, від 09.12.2016 № 35/59-4.01/66, у спірні періоди з 22.08.1992 по 15.07.1996, з 01.09.1996 по 31.12.1996, з 01.10.1998 по 31.12.1998 працював у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника. Зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, спірні періоди роботи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи по Списку № 2 періодів роботи в ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 02.01.2017 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періодів: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівних довідок від 09.12.2016 № 35/59-4.01/65, від 09.12.2016 №35/59-4.01/66, у спірні періоди з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 позивач працював у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але, якщо з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Оскільки, періоди роботи позивача у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 не зараховано позивачу у пільговий стаж за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця, то враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 вищевказані періоди роботи позивача на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс». Оскільки позивачу з 02 січня 2017 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, то відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу з 02.01.2017 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але наявні підстави для здійснення перерахунку та виплати пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано спірні періоди роботи згідно записів у трудовій книжці, оскільки відсутня уточнююча довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній. Вказує, що для зарахування стажу, який дає право па пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації робочих місць, що затверджується висновком Державної експертизи умов праці. Звертає увагу на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки він з 02.01.2017 отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 02.01.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівних довідок від 09.12.2016 №35/59-4.01/65, від 09.12.2016 №35/59-4.01/66, у спірні періоди з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 позивач працював у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника (а.с.13-14, 18).

Відповідно до розрахунку стажу за пенсійною справою № 05 позивачу зараховано страховий стаж 27 років 8 місяців 19 днів, пільговий стаж по Списку № 2 - 10 років 5 місяців 25 днів. Спірні періоди роботи з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 позивачу зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу (а.с.15-17).

19.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому з 02.01.2017 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зарахувати до стажу його роботи періоди роботи у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 (а.с.8).

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 11.10.2022 № 4024-3849/Б-02/8-0900/22 повідомило позивача, що пенсія призначена і перераховується відповідно до норм чинного законодавства. Зазначено, що стаж зараховано по 19.05.2013. Періоди роботи по Списку №2 враховано згідно з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.03.2017 № 58, а саме: з 01.09.1980 по 20.10.1980, з 14.03.1983 по 06.08.1984, з 13.08.1986 по 21.08.1992, з 16.07.1996 по 31.08.1996, з 01.01.1997 по 30.09.1998, з 01.01.1999 по 01.04.1999 - електрозварником ручної зварки. Періоди роботи з 22.08.1992 по 15.07.1996, з 01.09.1996 по 31.12.1996, з 01.10.1998 по 31.12.1998 враховано до загального стажу для обчислення коефіцієнту страхового стажу при розрахунку розміру пенсії. Заробітна плата врахована за періоди роботи з 01.06.1988 по 31.05.1993 (згідно з довідкою про заробітну плату) та з 01.04.2002 по 31.05.2013 (згідно з індивідуальними даними про застраховану особу) (а.с.9-10).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи по Списку № 2 періодів роботи в ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998, зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 вищевказані періоди роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс», а також зобов`язання відповідача здійснити з 02.01.2017 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 спірних періодів роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс».

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як слідує з матеріалів справи, позивач з 02.01.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розрахунку стажу за пенсійною справою № 05 спірні періоди роботи з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 позивачу зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу (а.с.15-17).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , архівних довідок від 09.12.2016 №35/59-4.01/65, від 09.12.2016 №35/59-4.01/66, у спірні періоди з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 позивач працював у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника (а.с.13-14, 18).

Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, скаржником не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах скаржник покликається на відсутність підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та необхідності проведення атестації посад позивача на товаристві.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Професія електрозварника передбачена Списком № 2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 та постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що не заперечується відповідачем.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пунктом 2 Порядку № 442 основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктами 8 та 9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Крім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на працівника (позивача у цій справі), зокрема, як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі №520/15025/16-а.

Таким чином, оскільки, періоди роботи позивача у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця, то враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 вищевказані періоди роботи позивача на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно протоколу від 20.04.2017 № 362 позивачу з 02.01.2017 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Враховуючи те, що позивачу з 02.01.2017 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, то відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу з 02.01.2017 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Із матеріалів справи слідує, що 19.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому з 02.01.2017 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зарахувати до стажу його роботи періоди роботи у ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 (а.с.8).

За результатом розгляду заяви позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 11.10.2022 № 4024-3849/Б-02/8-0900/22 повідомило позивача, що пенсія призначена і перераховується відповідно до норм чинного законодавства. Зазначено, що стаж зараховано по 19.05.2013. Періоди роботи по Списку №2 враховано згідно з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.03.2017 № 58, а саме: з 01.09.1980 по 20.10.1980, з 14.03.1983 по 06.08.1984, з 13.08.1986 по 21.08.1992, з 16.07.1996 по 31.08.1996, з 01.01.1997 по 30.09.1998, з 01.01.1999 по 01.04.1999 - електрозварником ручної зварки. Періоди роботи з 22.08.1992 по 15.07.1996, з 01.09.1996 по 31.12.1996, з 01.10.1998 по 31.12.1998 враховано до загального стажу для обчислення коефіцієнту страхового стажу при розрахунку розміру пенсії. Заробітна плата врахована за періоди роботи з 01.06.1988 по 31.05.1993 (згідно з довідкою про заробітну плату) та з 01.04.2002 по 31.05.2013 (згідно з індивідуальними даними про застраховану особу) (а.с.9-10).

З наведеного слідує, що позивач дізнався про порушення своїх прав із листа від 11.10.2022 № 4024-3849/Б-02/8-0900/22 і, враховуючи, що позов подано до суду 27.10.2022, не пропустив строк звернення із позовом до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявленим позовом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування позивачу до стажу роботи по Списку № 2 періодів роботи в ЗАТ «Оргліс» на посаді електрозварника: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 вказані періоди його роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс»; зобов`язання відповідача здійснити з 02.01.2017 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періодів: з 22.08.1992 по 15.07.1996; з 01.09.1996 по 31.12.1996; з 01.10.1998 по 31.12.1998 роботи на посаді електрозварника у ЗАТ «Оргліс».

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі № 300/4332/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 16 травня 2023 року.