Справа № 540/7189/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/7189/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пекного А.С.,

секретаря судових засідань Шестакової А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Єгорової І.О.,

розглянувши у режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Оніщенко Віталія Іванівна, звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Херсонській області), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 №3200/21/22/РРО//ДПС/ТД-ФС.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Також цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом свідків.

Відповідачем 20.12.2021 подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.12.2022 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача 28.12.2021 подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 03.02.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі третя особа, ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області)», змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 справа № 540/7189/21 розподілена на суддю Пекного А.С.

Ухвалою від 28.03.2023 адміністративну справу прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду та призначено підготовче засідання на 25.04.2023.

Третьою особою 07.04.2023 подані письмові пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 11.04.2023 заяву ФОП ОСОБА_1 про призначення судового засідання в режимі відеоконференції повернуто позивачу.

Ухвалою від 18.04.2023 задоволено заяву позивача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, а у задоволенні заяви позивача про виклик свідків відмовлено.

Ухвалою від 25.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.05.2023 о 14:00 год.

В ході судового засідання позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду.

Представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову.

У судовому засіданні 16.05.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як зазначає позивач, 06.11.2021 на її адресу рекомендованим листом надійшла постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №3200/21/22/РРО//ДПС/ГД-ФС від 19.10.2021 Головного управління Держпраці в Херсонській області, яку було прийнято на підставі складеного Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі акту фактичної перевірки від 25.08.2021 №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 .

Указаною постановою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 60000,00 грн за порушення частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», а саме за те, що позивач допускає одного працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або/ уповноваженого ним органу, та без повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу.

Позивач уважає цю постанову протиправною, посилаючись на помилковість висновку про допуск працівника до роботи без укладення трудового договору. Вказує, що фактичну перевірку проведено без її присутності, оскільки в той день вона їздила в інший населений пункт (м. Херсон) та не знаходилась за місцем здійснення підприємницької діяльності орендованому нею у ТОВ «Енергоснаб» приміщенні бару за адресою: АДРЕСА_1 . Співробітники ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 21.08.2021 провели фактичну перевірку у присутності власника орендованого нею приміщення директора ТОВ «Енергоснаб» ОСОБА_2 , який за власною ініціативою продав їм алкогольний напій та без уповноваження з боку позивача отримав направлення на фактичну перевірку і підписав акт фактичної перевірки. При цьому він заперечував, що працює у ФОП ОСОБА_1 та не згодний з тим, що порушено ст.24 Кодексу законів про працю України, але співробітники ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі всупереч запереченням ОСОБА_2 , все одно зазначили його як працівника ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з цим позивач вважає, що не може нести відповідальність за дії іншої особи.

Також позивач обґрунтовує протиправність оскарженої постанови тим, що відповідачем було порушено саму процедуру притягнення до відповідальності. На переконання позивача, частиною 8 статті 265 Кодексу законів про працю України фактично встановлено заборону накладення штрафів лише на підставі акту фактичної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю - якщо йому не передувало здійснений заходу державного нагляду (контролю), з єдиним виключенням - накладення штрафу без здійснення відповідного заходу можливо виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Крім того, відповідач порушив припис пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, оскільки не повідомив позивача про отримання документів, які є підставою для накладення штрафу.

Наслідком наведених порушень стало те, що оскаржену постанову прийнято без з`ясування обставин, чи дійсно ОСОБА_2 виконував у позивача трудові функції, а отже відповідач не встановив, чи взагалі мало місце порушення позивачем законодавства про працю.

Відповідач у відзиві заперечує доводи позивача, посилаючись на те, що оскаржена постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням повноважень у порядку, у спосіб та з метою, з якою таке повноваження надано, а позивач жодним чином не спростував факти використання не задекларованої праці, не надав жодних пояснень, аргументів, документів, які б спростували порушення законодавства про працю.

Вказує, що акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, оскільки частиною 8 статті 265 Кодексу законів про працю України використовується формулювання «може» що надає суб`єкту владних повноважень можливість на свій розсуд здійснювати власні активні дії, а тому вказана норма не вказує на те, що тільки рішення суду є єдиним виключенням при накладені штрафу без проведення перевірки, положення цієї правової норми не забороняють накладати штрафи лише на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення». Зазначена позиція також наведена Верховним Судом у постанові від 28 січня 2021 року у справі №380/1116/20.

Зазначає, що 03.09.2021 до відповідача надійшов надісланий ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі акт фактичної перевірки від 25.08.2021 №3200/21/22/22/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», оскільки позивач допустила до роботи працівника ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин.

На виконання пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, відповідачем 07.09.2021 направлено позивачу рекомендованим листом Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 07.09.2021 №3200/21/22/РРО//ДПС/ТД та повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 07.09.2021 №01-09/1/2312, який мав відбутись 19.10.2021. Зазначений лист 10.10.2021 був повернутий відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а отже відповідач дотримався вимог «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» щодо повідомлення суб`єкта господарювання про дату одержання документів, які є підставою для накладення штрафу та не порушив права позивача на надання обґрунтованих заперечень щодо застосування штрафу.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не є її працівником відповідач спростовує тим, що вказана особа під час фактичної перевірки діяла від імені позивача, отримавши і підписавши документи, які були надані та складені посадовими особами, що проводили перевірку і в жодному з цих документів ОСОБА_2 не зазначив себе як директор ТОВ «Енергоснаб».

Таким чином, оскільки складеним ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі актом фактичної перевірки від 25.08.2021 №3200/21/22/22/ НОМЕР_1 встановлено факт і обставини порушення позивачем вимог законодавства про працю, а позивач в свою чергу не спростувала висновків податкового органу, то відповідач у відповідності із статтею 265 Кодексу законів про працю України та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, прийняв оскаржену постанову про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 60000,00 грн за порушення вимог частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», у вигляді допуску до роботи працівника ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин.

Третя особа у письмових поясненнях зазначає, що на підставі наказу від 28.07.2021 №818-ж1 було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). За наслідками проведення фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 (що направлений до Головного управління Держпраці у Херсонській області листом від 28.08.2021 №7753/5/21-22- 07-06-11), в якому належним чином встановлено порушення, зокрема щодо використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин (без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу) та без повідомлення органу ДПС про прийняття на роботу.

Твердження позивача щодо самовільного відпуску алкоголю директором ТОВ «Енергоснаб» ОСОБА_2 не можливо враховувати, оскільки дана особа мала змогу бути присутня в місці ведення господарської діяльності ОСОБА_1 , доступ до каси об`єкту перевірки, можливість надання Х-звіту, що є додатком до акту, мав змогу продати спиртні напої та здійснювати господарську діяльність як працівник позивача, що суперечить твердженням ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 допустив перевіряючих до проведення перевірки та підписав направлення на перевірку від 20.08.2021 № 1900, 1901 із вказівкою, що він як працівник ознайомлений, а в прикінцевих положеннях акту фактичної перевірки зазначено, що ОСОБА_2 заперечує стосовно п. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, та вказує, що заперечення (обґрунтовані) будуть надані пізніше, що скріпляється підписом, та підтверджує його статус як працівника ФОП ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, третя особа вважає факт порушення позивачем вимог законодавства про працю доведеним, а оскаржувану постанову законною.

Розглянувши надані сторонами документи та заслухавши представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , де орендує у Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоснаб» на підставі договору оренди №5 від 15.05.2021 приміщення бару площею 22 кв.м., розташованих на території готельного комплексу «Прем`єра».

Позивачем отримано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 04.06.2021 №2101613 терміном дії з 07.06.2021 по 07.06.2022. У ліцензії визначено місце торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , бар у ГК «Прем`єра» (22 кв.м.).

Відповідно додатку до ліцензії позивач використовує електронно-касовий апарат, фіскальний номер РРО .

Також судом встановлено, що на підставі п.п.19-1.-1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.-1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України та наказу від 28.07.2021 № 818-ж1, направлень на фактичну перевірку від 20.08.2021 №1900, №1901 фахівцями ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 21.08.2021 було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання дотримання норм законодавства регулювання обліку готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка проводилась за адресою: АДРЕСА_1 , бар у ГК «Прем`єра».

Фактичну перевірку проведено без присутності позивача.

У той же час, направлення на фактичну перевірку від 20.08.2021 №1900, №1901 та наказ від 28.07.2021 № 818-ж1 були пред`явлені для ознайомлення ОСОБА_2 , який без зауважень їх підписав.

За наслідками проведення перевірки складено акт фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 року.

Цим актом зафіксовані, зокрема, такі порушення:

- п.п.1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» яке полягало у здійсненні розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 33,00 грн;

- ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», яке полягало у допуску працівника ОСОБА_2 до роботи за барну стійку в барі за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору та без подання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу.

За змістом акту 21.08.2021 о 14:08 год ОСОБА_2 як працівником ФОП ОСОБА_1 було продано особам, які проводили перевірку, пиво розливне об`ємом 0,5 л на суму 33,00 грн. Фіскальний чек ОСОБА_2 роздруковано не було. Реєстратор розрахункових операцій № переведений у фіскальний режим, в ході перевірки 21.08.2021 о 14:40 год з нього роздруковано Х-звіт. Працівника ОСОБА_2 допущено до роботи за барну стійку в барі за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору та без подання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Вказаний акт від платника податків підписано ОСОБА_2 , яким також у пункті 4.1 прикінцевих положень акту зазначено таке: «Стосовно п.4 ст.24 КЗППУ не згоден, заперечення (обґрунтовані) надам пізніше».

Надалі ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом від 28.08.2021 № 7753/5/21-22-07-06-11 «Про надання інформації» надіслало акт з додатками на адресу ГУ Держпраці у Херсонській області.

Відповідач отримав цей лист 03.09.2021.

За наслідками розгляду акту перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 07.09.2021 від №3200/21/22/РРО//ДПС/ТД, яким призначено розгляд справи на 19.10.2021 з 09:00 по 12:00 год в приміщенні ГУ Держпраці у Херсонській області, а також складено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 07.09.2021 №01-09/1/2312.

Указані рішення та повідомлення надіслані відповідачем 07.09.2021 рекомендованим листом на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_2 .

Десятого жовтня 2021 року вищевказаний лист повернуто відповідачу з відміткою відділення поштового зв`язку щодо причин повернення «за закінченням терміну зберігання».

Розглянувши акт фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021, начальником ГУ Держпраці у Херсонській області прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19.10.2021 №3200/21/22/РРО//ДПС/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 60 000,00 грн за порушення вимог частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», у вигляді допуску до роботи працівника ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин.

Цю постанову надіслано позивачу 19.10.2021 рекомендованим листом та отримано нею 06.11.2021.

Уважаючи, що штраф накладений на неї протиправно, позивач звернулась до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 259 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗПП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, частиною 2 статті 259 КЗПП України установлено, що податкові органи мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗПП України передбачено відповідальність у вигляді штрафу юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Стаття 265 КЗПП України має назву «Відповідальність за порушення законодавства про працю».

Частиною другою цієї статті в абзацах з другого по восьмий визначені випадки, коли юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно частин 3, 4 статті 265 КЗПП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин 5-8 статті 265 КЗПП України, у разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

У разі виконання припису центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та усунення виявлених порушень, передбачених абзацами четвертим - шостим, дев`ятим частини другої цієї статті, у визначені приписом строки заходи щодо притягнення до відповідальності не застосовуються.

Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацами другим, третім, сьомим, восьмим, десятим частини другої цієї статті, застосовуються одночасно із винесенням припису незалежно від факту усунення виявлених при проведенні перевірки порушень.

Частиною 4 статті 265 КЗПП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку №509 (у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації (абзац 3 пункту 2);

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису (абзац 4 пункту 2);

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників (абзац 5 пункту 2);

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування (абзац 6 пункту 2);

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю (абзац 7 пункту 2).

Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Таким чином, зі змісту статті 265 КЗПП України видно, що роботодавці несуть відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудових відносин у встановленому чинним законодавством порядку, тобто, без укладення трудового договору. При цьому, така відповідальність залежить від встановлення факту використання найманої праці.

Такі факти встановлюються при здійсненні нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю. Відповідно повноваження щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про працю надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи, а також податковим органам в межах перевірок дотримання податкового законодавства.

При цьому абзацом 7 пункту 2 Порядку №509 визначено таку підставу для накладення штрафу, як акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

У даному випадку підставою для накладення штрафу слугував складений ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі акт фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ від 25.08.2021, у якому зафіксований факт використання позивачем праці неоформленого працівника (працівника, з яким не укладено трудовий договір).

Позивач вважає протиправним накладення на неї штрафу виключно на підставі акту перевірки територіального органу ДПС, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідачем.

З цього приводу суд зазначає, що Податковим кодексом України передбачено право контролюючого органу (органів Державної податкової служби) проводити фактичну перевірку дотримання роботодавцем законодавства про працю щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.6 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника.

Виходячи зі змісту Порядку № 509, він передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт перевірки ДПС, її територіального органу.

Частиною восьмою статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Зі змісту вказаної норми є можливим зробити висновок, що в останній використовується формулювання «може», що надає суб`єкту владних повноважень можливість на свій розсуд здійснювати власні активні дії. При цьому вказана норма не вказує про те, що тільки рішення суду є єдиним виключенням при накладенні штрафу без проведення перевірки, а також положення частини восьмої статті 265 Кодексу законів про працю України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки Державної податкової служби, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено Порядком № 509.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20, від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20 та від 29 вересня 2022 року у справі № 460/3829/20.

Відповідно до статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, суд вважає правомірним прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу на підставі акта перевірки територіального органу Державної податкової служби, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, без здійснення самим відповідачем заходів державного нагляду (контролю).

При цьому матеріали справи не містять належних доказів, якими б спростовувались висновки ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо порушення позивачем законодавства про працю.

Так, позивач зазначає, що ОСОБА_2 не є її працівником, оскільки працевлаштований в ТОВ «Енергоснаб» на посаді директора, але факт працевлаштування не позбавляє особу права і можливості виконувати трудові функції також і у іншого роботодавця, в тому числі й за сумісництвом.

Крім того, позивач вказує, що ОСОБА_2 з власної ініціативи та без відома позивача продав особам, які проводили фактичну перевірку, алкогольний напій. На думку позивача, вчинення ОСОБА_2 дій, які зафіксовані в акті перевірки, не свідчить, що він є найманим працівником позивача.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, умовою для допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки є пред`явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, фактична перевірка проводиться у присутності суб`єкта господарювання (платника податків) або його представників, або осіб, які фактично проводять розрахункові операції.

Саме цим особам пред`являються документи, визначені статтею 81 Податкового кодексу України.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 здійснив у місці здійснення позивачем господарської діяльності розрахункову операцію продав пиво особам, які проводили фактичну перевірку.

Також ОСОБА_2 без заперечень отримав направлення на фактичну перевірку від 20.08.2021 №1900, №1901 та наказ від 28.07.2021 № 818-ж1, засвідчив підписом факт ознайомлення з ними, тобто від імені позивача допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Підписаний ним був і акт фактичної перевірки.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 самовільно продав алкогольний напій не можна взяти до уваги, оскільки він мав доступ до робочого місця позивача, до касового апарату та товарів, мав змогу продати спиртні напої та здійснювати господарську діяльність як працівник позивача.

Додатково суд зазначає, що позивач за її ж твердженням, дізналась про проведення 21.08.2021 року фактичної перевірки та її наслідки того ж дня, однак не зверталась до ГУДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із запереченнями щодо акту перевірки та/або документами і поясненнями, які б підтверджували відсутність факту порушення.

Слід також відмітити, що позивач не заперечує фактів продажу ОСОБА_2 алкогольних напоїв у барі, який орендований позивачем та є місцем здійснення нею господарської діяльності, а також наявності у нього доступу до приміщення, товарів, документації та касового апарату і програмного забезпечення.

Таким чином, ОСОБА_2 у місці здійснення позивачем підприємницької діяльності вчиняв дії у межах такої господарської діяльності позивача (роздрібна торгівля алкогольними напоями).

Однак у разі, якщо робота виконана особою (особами) на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в акті фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 достатнім чином встановлені обставини, які дають підстави для висновку про допуск позивачем працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору та без подання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Тому суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про накладення штрафу достатньо повно встановлені обставини порушення позивачем законодавства про працю на підставі акту фактичної перевірки №3200/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 25.08.2021.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем пункту 3 Порядку № 509 та права позивача на надання обґрунтованих заперечень щодо застосування штрафу, суд зазначає, що Порядок № 509, в редакції чинній на момент прийняття оспорюваної постанови, не передбачає розгляду справи про накладення штрафу за участі суб`єкта господарювання та не зобов`язує повідомляти останнього про дату, час та місце розгляду справи.

Разом з тим, вказаний Порядок № 509 зобов`язує уповноважену посадову особу письмово повідомити суб`єкта господарювання не пізніше ніж через п`ять днів після отримання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам.

Судом встановлено, що відповідач письмово повідомляв позивача про отримання від контролюючого органу акту перевірки та про призначення розгляду справи про накладення штрафу шляхом надіслання 07.09.2021 рекомендованого поштового відправлення за адресою позивача, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_2 .

Вказаний лист повернувся на адресу відповідача з відміткою поштового відділення від 10.10.2021 «за закінченням встановленого строку зберігання».

Слід також відмітити, що наступний лист з постановою про накладення штрафу, який був надісланий за тією ж адресою 19.10.2021, позивач отримала.

Тому суд наголошує, що ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути відповідальності, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Добросовісний суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатися на неотримання ним документів, як на підставу, що звільняє його від настання, у зв`язку з цим, негативних наслідків.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 825/1109/16.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач не довела належними і допустимими доказами наявності обставин, які б спростовували висновок відповідача щодо порушення нею законодавства про працю та які б могли бути надані нею відповідачу при розгляді справи про накладення штрафу.

У зв`язку із наведеним суд вважає, що уповноваженою особою відповідача було належним чином виконано вимоги, зокрема, пункту 3 Порядку № 509 та відповідно й про відсутність правових підстав для визнання оскарженої постанови протиправною.

Інших доводів в обґрунтування протиправності оскарженої постанови про накладення штрафу позивач не наводить.

Згідно із статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому й такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно із статтею 139 КАС України розподілу не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2023

Суддя А.С. Пекний

.