Справа № 640/17939/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

м. Київ

справа № 640/17939/20

адміністративне провадження № К/9901/25042/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

за участю секретаря судового засідання Шосенко К.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Павловського Ю.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року

у справі № 640/17939/20

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром призначених пенсій за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату без обмеження максимальним розміром призначених пенсій за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 17.12.2019.

3. Згідно розрахунку пенсії позивача у пенсійній справі №, пенсія по інвалідності позивачу була обрахована з урахуванням усіх основних і додаткових видів грошового забезпечення, в загальному розмірі 22202,50 грн. Проте, виплата здійснювалась у сумі 17120 гривень.

4. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

5. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що положення ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність, а тому дії Пенсійного органу щодо обмеження призначеної йому пенсії по інвалідності максимальним розміром є протиправними.

6. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, покликаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021, у задоволенні позову відмовлено.

8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом максимальний розмір.

Дія пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІ (яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») в частині виключення не може бути застосована до позивача, оскільки пенсію йому було призначено після 01.01.2016 (у 2019 році). Зазначена норма неконституційною не визнавалась, є чинною та підлягає застосуванню.

Отже, обмеження виплати пенсії позивача максимальним розміром у сумі 17120 грн, відповідає Закону №3668-VI та є правомірним.

Суд застосував правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 17.01.2019 у справі № 161/713/17, від 05.11.2020 у справі № 440/2423/19.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. У касаційній скарзі позивач, покликаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

10. Скаржник зазначає про те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, не застосували ст. 17 Конституції України та не врахували Рішення Конституційного Суду України у справі № 7-рп/2016 від 20.12.2016.

Також посилається на те, що касаційна скарга стосується питання перерахунку пенсій військовослужбовцям без обмеження максимальним розміром та вибору норми права - ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ чи ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що підлягає застосуванню.

11. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надав, проте подав заяву про заміну неналежного відповідача, в якій зазначив, що позивач не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, а перебуває на обліку саме в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що підтверджується довідкою від 26.07.2021 № 299/М-д.

12. Згодом позивач подав заяву, яку підтримано у судовому засіданні, про необхідність направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо належного відповідача у справі.

13. Відповідачем також подано до суду клопотання, яке підтримано у судовому засіданні, про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо належного відповідача у справі.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та зазначає наступне.

15. Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII.

16. Проте, колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку доводам щодо неналежності відповідача у цій справі.

17. Положення статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

18. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

19. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

20. Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

21. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11.08.2021 у справі № 809/1042/18 та від 02.08.2022 у справі № 620/4205/21.

22. До суду касаційної інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано заяву про заміну неналежного відповідача та подано довідку від 26.07.2021 № 299/М-д, з якої вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.

23. Під час розгляду судами попередніх інстанцій цієї справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не заявлялося подібне клопотання та суди встановили, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.

24. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адреса позивача: АДРЕСА_1 , а також те, що розрахунок пенсії по інвалідності по пенсійній справі виданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. (а.с.4)

25. Також у поданій до суду касаційної інстанції заяві позивач зазначає, що він не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, що його пенсійна справа знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві.

26. Отже, з матеріалів справи та доводів сторін по цій справі, вбачаються розбіжності щодо належного відповідача, проте за приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

27. У зв`язку з необхідністю вирішення питання про залучення належного відповідача у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення належного відповідача та вирішення питання про його залучення.

28. Згідно з частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

29. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги та скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

30. Водночас відповідно до Закону України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності з 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. При цьому, у пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, а тому ця справа направляється на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

31. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №640/17939/20 скасувати і направити справу на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя А.А. Єзеров