Справа № 260/1758/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/1758/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022), Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Ш.О. звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить :

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 58 від 22.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообовзякове державне пенсійне страхування" ;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи згідно трудової книжки в Ташкентському Головному універмазі, в "Ташпромторг", в роздрібній торгівельній фірмі "Ташкент";

-зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію позивачці з дати її звернення з 22.11.2022 року;

- стягнути судові витрат на користь позивачки судові витрати

- справу розглядати в спрощеному провадженні

24 березня 2023 року ухвалою ЗОАС відкрито спрощене позовне провадження, якою зобов`язано відповідача надати суду відмовну пенсійну справу позивача та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

13 квітня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позов, в якому зокрема заявлено клопотання про залучення як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області, де і знаходиться відмовна пенсійна справа за місцем проживання позивача та куди були ним подана заява про призначення пенсії.

У відзиві пенсійний орган заперечив проти позову та зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.11.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .Після реєстрації звернення (заяви) ОСОБА_1 в управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.Вік Позивача на момент звернення становив 63 роки. На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 09 місяців 14 днів, тому було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці, оскільки записи внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої спільним наказам Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, а саме: з 09.12.1976 по 12.10.1978; 10.12.1978 по 01.06.1981; 01.06.1981 по 05.06.1987 (не ідентифікується назва підприємства на печатці при звільненні).

18 квітня 2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача : Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), так як судом було встановлено, що Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатський області із заявою про призначення пенсії за віком та оскільки ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області ,.

24 квітня 2023 року від начальника ГУ ПФУ в Закарпатський області на виконання ухвали суду надійшла завірена копія відмовної пенсійної справи позивача.

28 квітня 2023 року від ГУ ПФУ в Закарпатський області надійшов відзив на позов, в якому викладено заперечення проти позову, який вважають безпідставним обґрунтовуючи наступним. Зазначено, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 15.11.2022р. та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 58 від 22.11.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки, страховий стаж роботи становить 10 років 9 місяців 14 днів ( з необхідних 29 років), що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до страхового стажу не враховані періоди роботи на посаді молодшого продавця на оплату виробничу практику в «Ташкентський Главунівермаг» з 09.12.1976 по 12.10.1978; на посаді продавця в магазині № НОМЕР_1 в « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 10.12.1978 по 01.06.1981 (13.06.1980 магазин № НОМЕР_1 перейменовано на магазин № НОМЕР_2 ); у зв`язку із ліквідацією «Ташпромторга» її перевели в роздрібну торгівлю у фірму «Ташкен» де працювала з 01.06.1981 по 05.06.1987, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.4 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 № 58, а саме: не ідентифікується назва підприємства на печатці при звільненні.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та є громадянкою України, що стверджується відповідним паспортом громадянина України

Відповідно до трудової книжки № НОМЕР_3 від 15.12.1976 ОСОБА_1 працювала :

- Згідно запису №1 09.12.1976 було прийнято на посаду молодшого продавця на оплатну виробничу практику в «Ташкентський Главунівермаг», де працювала до 12.10.1978.

- Згідно запису №4 10.12.1978 було прийнято на посаду продавця в магазині № НОМЕР_1 в «Ташпромторг».

- 13.06.1980 року магазин № НОМЕР_1 перейменовано на магазин № НОМЕР_2

- 01.06.1981 у зв`язку із ліквідацією «Ташпромторга» її перевели в роздрібну торгівлю у фірму «Ташкент», де працювала до 05.06.1987.

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із "Заявою за призначенням /перерахунком пенсії" (вид пенсії- за віком) . В Розписці-повідомленні зазначено документи , які подані разом із заявою:

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- Заява про призначення /перерахунок пенсії"

- паспорт НОМЕР_4 від 08.09.1999 р.

- диплом про навчання

- Довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності

- Свідоцтво про шлюб

- Трудова книжка

( всього 7 пунктів)

22 листопада 2022 року заступником начальника відділу Галиною Русанова та головним спеціалістом відділу Галина Бунчик прийнято " Рішення про відмову у призначенні пенсії" № 58 ОСОБА_1 , в якому зазначено наступне:

Вік заявника 63 роки

Необхідний страховий стаж становить від 19 до 29 років

Страховий стаж заявника становить 10 років 9 місяців 14 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці, оскільки записи внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої спільним наказам Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, а саме: з 09.12.1976 по 12.10.1978; 10.12.1978 по 01.06.1981; 01.06.1981 по 05.06.1987 (не ідентифікується назва підприємства на печатці при звільненні).

Додатковий коментар: Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заявник не працює.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Період роботи з 11.06.1988 по 03.01.994 на Торгівельно-закупівельній базі в посаді складальниці Відповідачем зараховано до стажу роботи Позивача, відповідно до Форма РС-право.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Спірні правовідносини регулюються:

- Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV,

- Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII,

- Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005,

-Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Судом встановлено, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162). а не Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06 вересня 1973 року № 656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974, запис про звільнення в трудовій книжні працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи, відповідач вказує, що не ідентифікується назва підприємства на печатці при звільненні

Відповідності до п. 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, обов`язок по зміні печатки покладено на керівників підприємств, як і здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, неможливість ідентифікувати на печатці назву підприємства , чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Окрім того, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки аналогічного характеру викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а та від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Поряд з цим, відповідачу слід врахувати, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З системного аналізу наведених норм, випливає, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відбиток печатки на трудовій книжці, неможливість ідентифікувати назву підприємства на печатці, відсутність на печатці коду ОКПО не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з страхового стажу позивача.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківські області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Окрім того, суд звертає увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Однак, матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до архівних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження трудового стажу позивача.

Відтак, суб`єктом владних повноважень, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача на момент їх внесення не вжито заходи з метою перевірки відповідних відомостей.

Натомість, відповідачем покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.

Таким чином, відомості про трудовий стаж позивача є повними та достатніми, всі записи засвідчені печатками підприємства, тобто, відомості, зазначені в трудовій книжці позивача, підтверджують наявність в неї стажу роботи з 09.12.1976 по 12.10.1978; 10.12.1978 по 01.06.1981; 01.06.1981 по 05.06.1987 а тому посилання відповідача на недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для відмови у врахуванні вказаних періодів роботи позивача.

Отже, відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії є протиправною, оскільки необхідний для призначення пенсії стаж позивача підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача).

Оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області винесло рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, то саме цей відповідач у відповідності до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача.

Щодо позовної вимоги:зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію позивачці з дати її звернення з 22.11.2022 року , то суд не може перебирати повноваження пенсійного органу щодо питання призначення пенсії, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

У параграфах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини», заява № 48939/99, параграф 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», № 21151/04, параграф 72, «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, параграф 51).

Зокрема, на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (зокрема, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, параграф 74, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, параграф 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», параграф 128, «Беєлер проти Італії», параграф 119).

Отже, на підставі встановлених в судовому засіданні обставин, відповідних їм правовідносин та релевантного законодавства суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам встановленим для них ч. 2 ст. 2 КАСУ .

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22 листопада 2022 року №58 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022, ) повторно розглянути з дотриманням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, подану нею 15 листопада 2022 року та з врахуванням висновків суду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків,61022, ).

В решті позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова