Справа № 620/9062/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9062/22 Суддя першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Чернігівській області), в якому просила:

1) визнати протиправними дії Відповідача щодо обчислення пенсії за віком при призначенні цієї пенсії Позивачу:

- із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (3764,40 грн), збільшеного на коефіцієнти індексації 1,17, 1,11, 11 та 1,14 за 2019, 2020, 2021 та 2022 роки відповідно, що дорівнює показнику 6186,32 грн;

- із врахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за такі 60 місяців її страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року: з січня 1993 року по грудень 1997 року;

- без урахування при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в Окружній виборчій комісії № 206 м. Чернігова з виборів народних депутатів України 29 березня 1998 року, а саме за грудень 1997 року та за період з січня 1998 року по травень 1998 року включно;

- без урахування при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такий період її страхового стажу: з червня 2005 року по травень 2006 року включно;

2) зобов`язати ГУ ПФ в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 з 31 жовтня 2022 року нарахування та виплату пенсії за віком у відповідності до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

- із застосуванням при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки (що дорівнює показнику 10846,37 грн);

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такі 60 місяців її страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року: з грудня 1993 року по листопад 1998 року включно;

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в Окружній виборчій комісії № 206 м. Чернігова з виборів народних депутатів України 29 березня 1998 року, а саме за грудень 1997 року та за період з січня 1998 року по травень 1998 року включно;

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такий період її страхового стажу: з червня 2005 року по травень 2006 року включно;

- з урахуванням раніше виплачених ОСОБА_1 сум пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії ГУ ПФ в Чернігівській області щодо обчислення пенсії за віком при призначенні з 31.10.2022 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки;

- зобов`язано ГУ ПФ в Чернігівській області з 31.10.2022 здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», то подальше призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є не переведенням з одного виду пенсії на інший, а саме призначенням пенсії. Відтак, за висновками суду, Відповідачем протиправно застосовано інший ніж за 2019-2021 роки показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню із заявою за призначенням пенсії за віком.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд вказав на їх передчасності, оскільки ГУ ПФ в Чернігівській області не було завершено проведення всіх необхідних перевірок, які передують врахуванню відомостей, викладених у довідках про заробітну плату ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що оскільки Позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то подальше її призначення за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є переведенням на інший вид пенсії, а не призначення нової. Наголошує, що за чинного правового регулювання застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню із заявою за призначенням пенсії за віком, за 2014-2016 роки, є правомірним.

Після усунення визначених в ухвалі від 27.03.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 02.05.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить визнати подання апеляційної скарги ГУ ПФ в Чернігівській області зловживанням процесуальними правами та повернути її без розгляду. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, подана апеляційна скарга порушує принцип належного урядування, є очевидно безпідставною, а відтак безумовно свідчить про зловживання Відповідачем своїми процесуальними правами, по-друге, ГУ ПФ в Чернігівській області виключно не погоджується із застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, у той час як воно відповідає численній практиці Верховного Суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог фактичне не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Чернігівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.06.2005 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 29).

31.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.12.1993 по 30.11.1998 та за період, починаючи з 01.07.2000 (із виключенням з підрахунку заробітної плати період з серпня 2000 року по червень 2004 року включно), із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021 роки) відповідно до ч. 1 ст. 27 та ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 15).

Відповідачем 07.11.2022 прийнято рішення №44 про перерахунок Позивачу пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з переходом з виду на вид (а.с. 28). Із змісту відомостей про проведення перерахунку пенсії вбачається, що для визначення її розміру взято за основу середній заробіток за 2014-2016 роки (а.с. 30-32).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46, 96 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 10, 40, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, оскільки пенсію за віком на підставі норм Закону Позивачу було призначено вперше.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Положеннями до ч. 1 ст. 9 Закону закріплено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписи ч. 3 ст. 45 вказаного Закону передбачають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

За правилами ч. 2 ст. 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно п. 13 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Оцінюючи твердження суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин мало місце призначення нової пенсії, а не переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, а відтак обрахований ГУ ПФ в Чернігівській області показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки є необґрунтованим, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно абз. до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017, однак застосовується з 01.10.2017, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно абз. 1 п. 4-4 Прикінцевих положень Закону у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 року, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону врегульовано питання перерахунку призначених до 01.10.2017 пенсій за Законом, який здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 п. 4-7 Прикінцевих положень Закону особам, пенсії яким призначені відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Отже, приписами п. 4-7 Прикінцевих положень Закону у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017, однак застосовується з 01.10.2017, прямо передбачено, що у випадку зміни умов призначення пенсії із Закону України «Про державну службу» на Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» матиме місце переведення пенсії, а не призначення нової. Крім того, у цій нормі міститься імперативний припис про те, що перерахунок у випадку такого переведення повинен здійснюватися на підставі п. 4-3 Прикінцевих положень Закону за умови, що пенсію було призначено до 01.10.2017.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 до 31.10.2022 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачав інші підстави і порядок призначення пенсій, а тому у межах спірних правовідносин мало місце звернення за призначенням іншої пенсії, а не переведення на неї, судова колегія оцінює критично, оскільки відповідні доводи Позивача спростовуються наведеним вище приписами Закону, які застосовуються з 01.10.2017. Указане, поряд з іншим, дає підстави стверджувати, що зазначення ОСОБА_1 у заяві від 31.10.2022 бажання звернутися за призначенням пенсії, а не переведенням на її інший вид, не спростовує правильності позиції органу Пенсійного фонду України, що у межах цього спору мало місце переведення на інший вид пенсії.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, положеннями ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII у редакції, яка була чинною на момент призначення ОСОБА_1 пенсії, було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Приписи ст. ст. 26-28 Закону у редакції, яка була чинною станом на 01.06.2005, передбачали, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років. Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, і нормами Закону України «Про державну службу», і положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були передбачені одній й ті ж самі підстави для призначення пенсії за віком. При цьому, на переконання судової колегії, відмінність способу і порядку обрахунку розміру пенсії не може мати наслідком висновок про те, що пенсія за віком була призначена ОСОБА_1 вперше саме з 31.10.2022, адже і за Законом України «Про державну службу» Позивачу з 01.06.2005 була призначена також пенсія за віком.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1 з 31.10.2022 було переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.

Відтак, оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, то колегія суддів погоджується з аргументами апеляційної скарги про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.11.2022 у справі № 560/4589/21, яка прийнята пізніше постанови від 19.01.2022 у справі 528/639/17.

Посилання ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.01.2019 у справі №639/2751/17 суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки у згаданій справі особі вперше пенсія була призначена за вислугу років, а не за віком.

З приводу аргументів відзиву на апеляційну скаргу про необхідність врахування при вирішенні цього спору правових позиції Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17, від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17, та Верховного Суду, висловлених у постановах 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 22.01.2019 у справі №577/2457/17, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

У наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цих справах суди дійшли висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Натомість у справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що Позивача з 31.10.2022 переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто зміни виду пенсії не відбулося.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскільки у межах спірних правовідносин мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нової пенсії, то ГУ ПФ в Чернігівській області при її розрахунку правильно застосував середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що подання ГУ ПФ в Чернігівській області апеляційної скарги на рішення суду у цій справі є зловживанням процесуальними правами, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на апеляційний перегляд справи гарантоване Конституцією України (п. 8 ч. 2 ст. 129) і КАС України (ст. 13) безвідносно до того, хто є скаржником.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки з огляду на переведення Позивача на інший вид пенсії, а не призначення нової, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Чернігівського окружного адміністративного суду про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у ній нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.