Справа № 540/8779/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8779/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м.Херсон, 73000) про визнання протиправним та скасування наказу №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Херсонського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Херсонській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Наказ т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року "Про особовий склад";

поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області;

стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, код ЄРДПОУ: 40108782) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ідентифікаційний: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2021 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач порушив порядок звільнення позивача зі служби в поліції, що в свою чергу, є підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу №№436 о/с від 06 грудня 2021 року "Про особовий склад".

Ухвалою суду від 04.01.2022 року було відкрито провадження у справі №540/8779/21.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи - Одеський окружний адміністративний суд.

20.03.2023 року адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа №540/8779/21 передана на розгляд головуючому судді Єфіменку К.С.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №540/8779/21 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (ст. 262 КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову зазначивши, що наказом №36 о/с від 24.01.2022 Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021.

02.02.2022р. від позивача надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду в частині поновлення позивача на посаді. Позовну вимогу щодо стягнення на мою позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу останній просить розглядати по суті.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 працював та перебував на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області з 02 жовтня 2020 року.

Наказом №436 о/с від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з рядів Національної поліції згідно п.7 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію України" (за власним бажанням).

Позивач зазначає, що оспорюваний наказ був підписаний т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області, не зважаючи на отримання рапорту про відкликання позивачем раніше поданого рапорту про звільнення за власним бажанням.

30.12.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Наказом №36 о/с від 24.01.2022 Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021.

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю в частині позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 стосовно тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, зокрема, оскаржує Наказом №436 о/с від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з рядів Національної поліції згідно п.7 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію України" (за власним бажанням).

Водночас судом встановлено, що наказом №36 о/с від 24.01.2022 Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушення, яке є предметом оскарження в межах даної адміністративної справи, було самостійно виправлене суб`єктом владних повноважень, при цьому у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача є неможливим без визнання оскаржуваної постанови протиправною.

З огляду на вищезазначені обставини, а також беручи до уваги положення п.8 ч.1 ст.238 КАС України, на думку суду, наявні підстави для закриття провадження у даній справі в частині визнання протиправним та скасування Наказу т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року "Про особовий склад" та поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.

Водночас щодо позовних вимог позивача в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.12.2021 року, суд зауважує наступне.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України Про оплату праці №108/95-ВР від 24.03.1995 року (із змінами і доповненнями), порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 розділу ІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення с наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується зокрема у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2,8 цього Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Розмір заробітної плати за два останні місяці перед звільненням складав: у жовтні 2021 року 14092,04 грн., у листопаді 2021 року 14092,00 грн., усього 28184,04 грн, що підтверджується випискою з заробітної картки. Середньоденне грошове забезпечення, розраховане із кількості календарних днів за ці 2 місяці (61 день), становить 462,03 грн.

Оскільки позивача звільнено з роботи з 06.12.2021 року, відповідно 06.12.2021 року є останнім днем роботи, за який відповідачем виплачено позивачу заробітну плату при проведенні розрахунку при звільненні.

Тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення оскаржуваного наказу, суд вважає необхідним обраховувати з 07.12.2021 року по 23.01.2022 року включно (останній день вимушеного прогулу).

У зв`язку із чим розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу складає 22177,44 грн. (462,03 грн.* 48 днів).

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що для відновлення прав та охоронюваних законом інтересів позивача необхідно стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 22177,44 грн.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 73, 77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м.Херсон, 73000) про визнання протиправним та скасування наказу №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м.Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача у сумі 22177,44 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м.Херсон, 73000) в частинні позовних вимог про визнання протиправними та скасування Наказу т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року "Про особовий склад" та поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області- закрити на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя К.С. Єфіменко