Справа № 440/3185/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/3185/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білої Ірини Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі також - ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білої Ірини Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білої Ірини Володимирівни щодо невнесення ОСОБА_1 до реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 700000,00 грн на рахунку НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 700000,00 грн на рахунку НОМЕР_1 .

В обґрунтуванням позовних вимог позивачем зазначено, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Мегабанк" висловлено необґрунтоване та безпідставне твердження про нікчемність правочину без встановлення обставин з якими Закон пов`язує нікчемність даного правочину. У зв`язку з вказаним уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Мегабанк" протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що перебувають на його рахунку № НОМЕР_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду відзив на адміністративний позов, який обґрунтовує тим, що під час перевірки було встановлено, що операції з перерахування коштів з рахунку ТОВ "ФПК" Єдинство" в АТ "Мегабанк" на рахунок ОСОБА_1 в АТ "Мегабанк", як повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору №12/04-14ФП від 12.04.2022, віднесено до категорії нікчемних як такі, що за наявними ознаками відповідають критеріям нікчемності, наведеним в п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI.

04.05.2023 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

11.05.2023 до суду надійшла відповідь позивача на пояснення третьої особи, в якій позивач просить надає спростування доводам третьої особи.

12.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошує, що відзив відповідача не містить посилання на докази звернення останнього до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину у даних правовідносинах на підставі ст. 228 ЦК України. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

10.11.2020 укладено договір банківських рахунків між Акціонерним товариством "Мегабанк" (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт).

Пунктом 1.1. договору Банк зобов`язується приймати та зарахувати на рахунки, відкриті Клієнтом грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахунок і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України, згідно тарифів та Правил обслуговування клієнтів в АТ "Мегабанк".

09.11.2021 укладено Договір №09/11ФД про надання поворотної фінансової допомоги між ТОВ "Фінансово-промислова компанія "ЄДИНСТВО" (надалі -"Кредитор") в особі директора Миколи Яроша та Фізичною особою - ОСОБА_1 (надалі - "Позичальник").

Пунктом 2.1. вище вказаного договору було погоджено Сторонами, що поворотна фінансова допомога надається Позичальнику в національній валюті України в розмірі 1500000,00 грн. без ПДВ.

12.04.2022 укладено Договір №12/04-14ФП про надання поворотної фінансової допомоги між ТОВ "Фінансово-промислова компанія "ЄДИНСТВО" (надалі -"Кредитор") в особі директора Миколи Яроша та Фізичною особою - ОСОБА_1 (надалі - "Позичальник).

Пунктом 2.1. вище вказаного договору було погоджено Сторонами, що поворотна фінансова допомога надається Позичальнику в національній валюті України в розмірі 500 000, 00 грн. без ПДВ.

На виконання вказаного договору ТОВ "ФПК "Єдінство" на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "Мегабанк", перераховані кошти в сумі 500000 грн., що підтверджується актом звірки.

22.04.2022 укладено Договір №22/04-8ФП про надання поворотної фінансової допомоги між ТОВ "Фінансово-промислова компанія "ЄДИНСТВО" (надалі -"Кредитор") в особі директора Миколи Яроша та Фізичною особою - ОСОБА_1 (надалі - "Позичальник").

Пунктом 2.1. вище вказаного договору було погоджено Сторонами, що поворотна фінансова допомога надається Позичальнику в національній валюті України в розмірі 600003,00 грн. без ПДВ.

На виконання вказаного договору ТОВ "ФПК "Єдінство" на рахунок позивачці № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "Мегабанк" перераховані кошти в сумі 200000 грн., що підтверджується актом звірки.

Також на вказаний рахунок позивачці надходили інші грошові кошти, а саме з рахунку належного ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" 14.04.2022 в сумі 2000000,00 грн., 20.04.2022 з рахунку АБ "Укргазбанк" в сумі 500000грн. здійснювались відповідні видатки.

02.06.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення №261- рш/БТ "Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "МЕГАБАНК" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 383 "Про запровадження в АТ "МЕГАБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" згідно з яким в АТ "МЕГАБАНК" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ "МЕГАБАНК", визначені ст.ст. 37-39 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків - Штогріній Ірині Вікторівні.

Листом від 07.07.2022 №194-ТА ОСОБА_1 повідомлено, що постійно діючою комісією АТ "МЕГАБАНК" договори з ТОВ "ФПК "ЄДІНСТВО" № 09/11ФД від 09.11.2021 року, № 12/04-14ФП від 12.04.2022 року, № 22/04-8ФП від 22.04.2022 року підпадають під критерії нікчемності, в результаті прийнято рішення про тимчасове блокування грошових коштів на рахунках, також витребування від позивачці пояснень, щодо джерел походження грошових коштів та документів, які підтверджують законність отримання грошових коштів.

Листом від 27.07.2022 позивачкою на виконання вказаного листа надані відповідні пояснення та документи.

Листом уповноваженої особи Фонду Шторгіної І.В. № 461-ТА-01 від 18.07.2022 позивачку та ТОВ "ФПК "ЄДІНСТВО" повідомлено про нікчемність проведених за їх участю операцій.

21.07.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 362-рш Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "МЕГАБАНК", на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 "Про початок процедури ліквідації АТ "МЕГАБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ "МЕГАБАНК" з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "МЕГАБАНК" провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні (РНОКПП НОМЕР_2 ) строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

Листом від 02.09.2022 Єсіпова Н.А. звернулась до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "МЕГАБАНК" Білої І.В. з проханням розблокувати та виплати коштів, які знаходяться на розрахунковому та депозитному рахунках АТ "МЕГАБАНК" до моменту введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації.

Листом № 2053 від 21.10.2022 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "МЕГАБАНК" Білою І.В. повідомлено ОСОБА_1 про остаточне рішення прийняте за результатами додатково проведеної перевірки від 21.09.2022 року, яке оформлене протоколом № 56, згідно якого вирішено внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники АТ "МЕГАБАНК" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

На виконання вказаного рішення, залишок коштів на рахунках ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_3 у розмірі 22,92 грн., № НОМЕР_1 у розмірі 106500 грн., № НОМЕР_4 у розмірі 1000286,71 грн. додано до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів.

ОСОБА_1 , вважаючи, що її має бути включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

За змістом пункту 7 частини першої цієї статті суб`єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб`єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою цієї статті, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, тому його не можна вважати спором у зв`язку з процесом ліквідації банку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 813/921/16, від 23.05.2018 року у справі № 820/3770/16 та від 27.06.2018 у справі № 804/15260/15.

У спірних правовідносинах судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI, викладені у постанові від 04.07.2018 у справі №826/1476/15.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

За змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положення статті 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині третій статті 36 Закону № 4452-VI.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що за Законом № 4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме банком. Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.

У даному випадку, відповідач вважає нікчемним спірний правочин, посилаючись при цьому на пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Так, відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав (переоформив) правочини, що призвели до збільшення витрат, понесених Фондом у зв`язку із здійсненням тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації банку, з порушенням норм законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Втім, операція переказу коштів не є правочином між банком та позивачем згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України, оскільки здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Відповідно до пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за №1172/8493, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.2001 № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 наведеного Закону документ на переказ готівки - документ на переказ, що використовується для ініціювання переказу коштів, поданих разом з цим документом у готівковій формі.

Факт перерахування коштів підтверджується випискою з особового рахунку позивача, що не заперечує та не спростовує відповідач.

Отже, внесення на банківський рахунок позивача грошових коштів через касу Банку відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що операція з внесення коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених частиною другою статті 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв`язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Таким чином, у даному випадку для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в порядку статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" щодо невнесення позивача до переліку вкладників, яким необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до положень пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Тобто, в даному випадку, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування, у зв`язку з чим, з урахуванням належного способу захисту порушеного права позивача, приймаючи до уваги, що відсутні правові підстави для не включення відповідачем даних про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає, що для забезпечення реального виконання судового рішення в даній справі та захисту прав позивача задовольнити позовні вимоги у даній частині шляхом зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з договором банківського вкладу в межах гарантованої суми відшкодування.

Статтею 2 Закону № 4452, зокрема, визначено, що вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського рахунку, банківського вкладу (депозиту) (крім коштів, залучених від видачі ощадного сертифіката банку), включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладником - фізична особа (у т.ч. фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського рахунку, банківського вкладу (депозиту), крім фізичної особи (у т.ч. фізичної особи - підприємця), яка є власником лише ощадного сертифіката банку.

Таким чином, уклавши з АТ "Мегабанк" договір № 8646-201П/2020 банківських рахунків фізичної особи від 10.11.20, позивач набув статусу вкладника в розумінні ст. 2 Закону № 4452.

На виконання умов вказаного вище договору банківських рахунків сторонами останнього вчинялись дії, що не заперечується відповідачем у відзиві та підтверджується матеріалами справи.

Також не заперечується відповідачем і те, що ТОВ "ФПК "Єдінство" на виконання укладених з позивачем договорів № 12/04-14ФП від 12.04.22 та № 22/04-8ФП від 22.04.22 про надання поворотної фінансової допомоги на рахунок позивача в АТ "Мегабанк" були перераховані грошові кошти на загальну суму 700000,00 грн.

Однак, відповідачем зроблено помилковий висновок про те, що перерахування коштів з рахунку ТОВ "ФПК "Єдінство" на рахунок позивача згідно договору № 12/04-14ФП від 12.04.22 є поверненням поворотної фінансової допомоги, у той час як призначенням платежів було надання поворотної фінансової допомоги.

Крім цього, є безпідставним, нормативно та доказово необґрунтованим твердження відповідача про те, що вчинені ТОВ "ФПК "Єдінство" операції з перерахунку коштів зі свого рахунку в АТ "Мегабанку" на рахунок позивача в АТ "Мегабанк", коли в останньому було запроваджено тимчасову адміністрацію, є нікчемними, адже, у відзиві на позов відповідач визнає те, що перерахування коштів здійснювалось 12.04.22, 13.04.22, 19.04.22, 20.04.22, 21.04.22, 22.04.22 та 25.04.22 і поряд з цим вказує про те, що лише 02.06.22 Правлінням Національного банку України 02.06.22 прийнято рішення № 261-рш/БТ "Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних» і на його підставі виконавчою дирекцією Фонду 02.06.22 прийнято рішення № 383 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Мегабанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Тобто, укладення та виконання договорів здійснювалось до запровадження в АТ "Мегабанк" тимчасової адміністрації та, окрім цього, на рахунок позивача у квітні 2022 року були також переказані кошти з рахунку належному позивачу в АТ КБ "Приватбанк" - 2000000 грн. та з рахунку в АБ "Укргазбанк" - 500000 грн., чим спростовується твердження відповідача про намагання кредитора отримати задоволення своїх вимог за рахунок Фонду.

Посилання відповідача на перебування у шлюбі позивача та ОСОБА_2 (зановник/власник/кінцевий бенефіціар ТОВ "ФПК "Єдінство"), який шляхом проведення таких банківських операцій мав на меті отримати свої грошові кошти, які знаходились на банківському рахунку ТОВ "ФПК "Єдінство" відкритому в АТ "Мегабанк" поза межами черговості передбаченої для юридичних осіб в порядку встановленому ст. 52 Закону № 4452, взагалі недоречні, оскільки в силу приписів цивільного законодавства України, саме юридична особа є власником, зокрема, майна, переданого їй учасниками у власність як вклад до статутного капіталу, продукції, виробленої у результаті господарської діяльності, одержаних доходів та іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.18 по справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. Окрім цього, згідно правового висновку Великої палати Верховного Суду, який наведений у вказаній вище постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону № 4452 перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку і не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

З огляду на вказане також варто зауважити про те, що пояснення третьої особи не містять посилання на докази звернення останньої чи відповідача до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину у даних правовідносинах на підставі ст. 228 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду по справі №804/6992/15 від 23.10.18 при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення судового збору.

Оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону № 4452-VI є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із частиною першою статті 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Проте, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року № 1691, тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.

Згідно з приписами пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2, оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 29.05.2019 у справі № 826/9960/15.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білої Ірини Володимирівни (вул. Січових Стрільців, буд. 17, поверх 7, м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білої Ірини Володимирівни щодо невнесення ОСОБА_1 до реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 700000,00 (сімсот тисяч гривень) на рахунку НОМЕР_1 .

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Мегабанк" Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 700000,00 (сімсот тисяч гривень) на рахунку НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко