Справа № 520/1979/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 р. № 520/1979/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення ОСОБА_1 » за пунктом 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків);

- зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції здійснити надання пропозиції ОСОБА_1 про зайняття наявних вакантних посад категорії Б, які вона може обіймати відповідно до професійної підготовки та професійної компетенції;

- стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 грудня 2022 року наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення Комірної Марії» позивача звільнено з посади заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає оскаржуваний наказ, а відповідно і саме звільнення, незаконними, безпідставними та такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки позивачу було необґрунтовано запропоновано нижчу посаду державної служби, отже відповідачем було порушено приписи частин другої-третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», а також порушено право позивача на гарантії зайняття рівнозначної посади державної служби, що визначені вказаними нормами Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачам до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Представниками відповідачів надано відзиви на позовну заяву, в яких вони просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначають, що діяли в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Також зазначали, що відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових. Листом за підписом голови комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 25.11.2022 № 10.1-40-427/СЗ позивачці направлено попередження про звільнення, разом з пропозицією керівника державної служби у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції від 24.11.2022 № 10.1/30/155/22/СЛІ на зайняття посади головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Харківській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Харків). Додатково, на електрону пошту позивачки було направлено лист від 21.12.2022 №15452/10.1/23/22 з пропозицією про зайняття посади начальника відділу архівної роботи Управління організаційної роботи, документування та контролю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з розташуванням робочого місця у місті Суми. Позивачкою на офіційну електрону пошту відповідача було надіслано заяву про ненадання згоди на переведення на посаду головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у зв`язку із тим, що запропонована посада є нижчою посадою державної служби. З огляду на письмову відмову від запропонованої посади головного спеціаліста у м. Харків та не надання згоди на переведення на відповідну посаду у м. Суми, наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачку звільнено з посади заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2022 року.

Позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій вона підтримала правову позицію, викладену у позовній заяві.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 28.12.2019 працювала на посаді начальника відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з 05.08.2022 позивача було переведено на рівнозначну посаду заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 №912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції №4011/5 від 22.09.2022 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

У зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом №10.1-40-427/СЗ від 25.11.2022 за підписом голови комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) позивачу було направлено попередження про звільнення із займаної посади з припиненням державної служби, відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (далі також - Закон №889-VIII) у зв`язку з реорганізацією державного органу.

Також, ОСОБА_1 було направлено лист начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.11.2022 №10.1/30/155/22/СЛІ з пропозицією на зайняття посади головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Харківській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Харків) через систему електронного документообігу АСКОД.

Додатково, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції на особисту електрону пошту позивачки було направлено лист від 21.12.2022 №15452/10.1/23/22, з пропозицією про зайняття посади начальника відділу архівної роботи Управління організаційної роботи, документування та контролю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з розташуванням робочого місця у місті Суми.

Позивачкою на офіційну електрону пошту відповідача було надіслано заяву про ненадання згоди на переведення на посаду головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у зв`язку із тим, що запропонована посада є нижчою посадою державної служби.

Враховуючи письмову відмову позивача від запропонованої посади наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення Комірної Марії» позивачку звільнено з посади заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2022 року.

Позивач, вважаючи такі дії відповідачів протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Так, статтею 43 Закону України «Про державну службу» визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов`язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Застосування положень статті 43 Закону № 889-VIII передбачає виконання наступних суттєвих вимог (частина четверта статті 43 Закону):

- про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати;

- у разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби;

- якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку, що зміна істотних умов державної служби в порядку статті 43 Закону може мати місце у випадку, якщо такі зміни стосуються посади, яку обіймає державний службовець, і після настання цих змін та надання ним відповідної згоди він буде обіймати фактично ту ж посаду, проте із відповідними змінами (зокрема, розширення або звуження кола посадових обов`язків, переміщення посади в інший структурний підрозділ державного органу, наслідком чого, серед іншого, є зміна назви посади). У разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов, то державна служба припиняється на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».

У той же час, скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII.

За своєю юридичною природою такі норми передбачають різні підстави для припинення державної служби, кожна з вказаних норм є самостійною підставою для припинення державної служби та не можуть існувати одночасно.

Ліквідація або реорганізація державного органу, відбувається виключно на підставі відповідного рішення Кабінету Міністрів України. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року №912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції №4011/5 від 22.09.2022 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

З огляду на зазначене, відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових.

Суд зауважує, що реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не віднесена до обставин, з якими законодавець пов`язує зміну істотних умов праці. Натомість, реорганізація є однією із підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, передбаченою пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього закону).

У пункті 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставою для припинення державної служби є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Застосування положень пункту 1 частини першої статті 87 Закону «Про державну службу» передбачає виконання наступних вимог.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю (абзац другий частини третьої статті 87 Закону).

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду (абзац третій частини третьої статті 87 Закону).

Так, аналіз наведених правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що в разі вивільнення державного службовця у зв`язку із реорганізацією державного органу роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. І лише, якщо він відмовляється від такого переведення, роботодавець звільняє такого державного службовця.

Тобто, виключними та вичерпними підставами звільнення з причин скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації державного органу, реорганізації державного органу є, в тому числі, відмова від такого переведення.

Суд зазначає, що наказом Міністерства юстиції України (в редакції наказу від 19.07.2022 №2993/5) було затверджено структуру та штатну чисельність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Відповідно до якого, організаційна структура Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності (далі також - Управління) разом з керівником - головним бухгалтером (всього 53 особи) складалась з: Відділу планово-фінансової діяльності - 12 осіб; Відділу бухгалтерського обліку та звітності - 14 осіб; Відділу оплати праці - 12 осіб; Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Донецькій області - 7 осіб; Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області - 6 осіб.

13.10.2022 Державним Секретарем Міністерства юстиції було затверджено штат Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно із штатним розписом у складі нового державного органу утворено Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення з чисельністю - 97 посад, з них відділ планово-фінансової діяльності - 14 осіб; відділ бухгалтерського обліку та звітності - 15 осіб; відділ оплати праці - 14 осіб; відділ ресурсного забезпечення - 8 осіб; відділ договірної роботи, публічних закупівель - 8 осіб; сектори фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Донецькій, Луганській, Полтавській та Чернігівській областях - по 3 особи у кожному; відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Харківській області - 5 осіб та сектори ресурсного забезпечення у Донецькій, Луганській, Полтавській, Харківській, Чернігівській областях - по 4 особи у кожному.

Отже, Управління, яке налічувало разом з керівником - головним бухгалтером 53 особи та до складу якого входили п`ять самостійних структурних підрозділів (в тому числі на території Харківської області - 39 посад) внаслідок проведеної реорганізації перетворено (що стосується, зокрема, Харківської області) у відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку з кількістю - 5.

Дослідженням змісту структури та штатного розпису попереднього та новоствореного державних органів, встановлено, що на території Харківської області структурою не передбачений відділ оплати праці, з огляду на що позивачці було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Харківській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Харків).

Додатково, на електрону пошту позивачки було направлено лист від 21.12.2022 №15452/10.1/23/22 з пропозицією про зайняття посади начальника відділу архівної роботи Управління організаційної роботи, документування та контролю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з розташуванням робочого місця у місті Суми, яка є рівнозначною посаді заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), з якої було звільнено позивачку. Проте, згоду чи незгоду на переведення на зазначену посаду позивачем до відповідача подано не було, матеріали справи таких даних не містять.

Таким чином, враховуючи, що центральний апарат міжрегіонального управління перенесено до м. Суми, а також з метою належного вирішення кадрових й організаційних питань, наявністю вакантних посад у новоствореному органі, останній і було запропоновано рівнозначну вакантну посаду відповідно до професійних компетентностей.

Суд зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно пункту 4 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу", державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу", підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація, реорганізація державного органу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач має дитину віком до трьох років, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 звільнено з державної служби до досягнення дитиною трирічного віку.

Однак, Законом України "Про державну службу" не врегульовано особливостей процедури звільнення окремих категорій державних службовців, в даному випадку жінок, які мають дітей віком до трьох років. Натомість така процедура деталізована в Кодексі законів про працю України (далі КЗпП України).

А тому, враховуючи вищевказані положення статті 5 Закону України "Про державну службу", на такі відносити поширюється дія норм законодавства про працю.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно статті 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, статтею 184 КЗпП України, встановлено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей.

Зокрема, частиною третьою статті 184 КЗпП України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Тобто, даною статтею чітко встановлено особливості процедури звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Натомість, в даному випадку, має місце реорганізація, а не ліквідація органу, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Посилання відповідача на ч. 1 ст. 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою встановлено, що у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) суд не приймає до уваги, оскільки даним законом не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з реорганізацією державного органу з жінкою, яка має дитину до трьох років. Окрім того вказаною нормою встановлено заборону на звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період перебування працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» до спірних правовідносин не є застосовним.

При цьому, з наданих до суду матеріалів справи, судом встановлено неналежну поведінку позивача як державного службовця в частині своєчасного повідомлення органу про наявність або відсутність згоди щодо запропонованих вакантних посад, а саме за першою отриманою пропозицією запропоновано надати відповідь позивачу до 16.12.2022, однак позивачем така відповідь надана лише 21.12.2022, на другу пропозицію запропоновано надати відповідь до 23.12.2022, однак відповідь позивачем також у встановлені строки не надана.

Враховуючи викладене та прийняття відповідачем наказу від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення ОСОБА_1 » за пунктом 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» без врахування норм ч.3 ст.184 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення ОСОБА_1 » за пунктом 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді, зобов`язання відповідача здійснити надання пропозиції про зайняття наявних вакантних посад та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі в зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно із частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235. Трудовим законодавством не передбачено поновлення працівника на іншу посаду, ніж він займав до звільнення. Виходячи із положень трудового законодавства незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство.

У випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його саме на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2020 року у справі №809/378/17.

Верховний Суд України в постанові від 16 жовтня 2012 року у справі № 21-267а12 дійшов висновку, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не було заявлено позовних вимог про поновлення його на рівноцінній посаді державної служби у Міністерстві юстиції України, а в разі відсутності такої рівноцінної посади - на іншій роботі (посаді державної служби) у Міністерстві юстиції України.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо скасування наказу, якими позивача звільнено з посади є такими, що підлягають задоволенню з вищенаведених підстав, то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити позивача на посаді заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Пунктом 5 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно довідки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №12.3-19-3/СЗ від 23.01.2023 середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 1683,10 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що останній день роботи позивача є 30.12.2022 згідно наказу про звільнення, у зв`язку з чим період вимушеного прогулу складає 97 робочих дні, зокрема, у період з 31.12.2022 (наступний день після звільнення) по 18.05.2023 (дата ухвалення судом рішення). Середньоденна заробітна плата 1683,10 грн, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 163 260,70 грн.

Поряд з цим, у відповідності до положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та стягнення із Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28, м. Суми, 40003, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2022 № 6524/к «Про звільнення ОСОБА_1 » за пунктом 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу оплати праці Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 163 260,70 грн (сто шістдесят три тисячі двісті шістдесят гривень 70 копійок) з відрахуванням належних до сплати податків і зборів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин