Справа № 420/4404/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4404/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/200021/2 від 07.10.2022;

визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000209 від 06.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у межах контракту №17/03/17, ТОВ СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС продано продавцем товар - електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення. З метою митного оформлення товару: електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 7,5 кВ*А, але не більш як 75 кВ*А, навісні, для рефрижераторних контейнерів, бувші у використанні, 16 шт: електрогенератор навісний, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, із запалюванням від дизеля, для рефрижераторний контейнерів, ТМ - CARRIER. Рік випуску -2006. Потужність 15 кВт (18,75 вК*А). Напруга 460/230 В. Частота 60 Гц. Трифазний. Дані електрогенератори мають сліди тривалої експлуатації, множинні корозійні пошкодження зовнішньої поверхні і деформацій корпусу з пошкодженнями і осипанням лакофарбованого покриття (сколи, подряпини), пошкодження силової установки. Втрата якості:70-75%. Не є товарами військового призначення та товарами подвійного використання. Не містять у своєму складі передавачі та приймачі., керуючись ч.1 ст.49, ч.2 ст.53 МК України, декларант ФОП ОСОБА_1 подав до Одеської митниці митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA500490/2022/008507 від 30.09.2022 та підтверджуючі митну вартість товарів документи на суму 43201 долар США та обраний метод визначення митної вартості. За результатами митного оформлення МД відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500490/2022/200021/2 від 06.10.2022 та, як наслідок, оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000209.

Представник позивача зазначає, що ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» не погоджується із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості, вважає його прийнятим без повного та об`єктивного дослідження поданих разом із митною декларацією документів, які у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товарів, без обґрунтування вказаних у рішенні розбіжностей, не відповідає правилам Розділу 3 Митного кодексу України, тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою судом витребувано у відповідача по справі Одеської митниці належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/200021/2 від 07.10.2022 року, а також належним чином завірену копію митної декларації, яка була використана як джерело інформації для коригування митної вартості товару при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідачем до суду подано відзив, в якому представник відповідача зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №UA500490/2022/008507 від 30.09.2022 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/200021/2 від 06.10.2022.

За твердженнями представника відповідача, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №UA500490/2022/008507 від 30.09.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Також у відзиві зазначено, що 05.10.2022 та 06.10.2022 електронними повідомленнями уповноважена особа (представник) декларанта ФОП ОСОБА_1 якій діє на підставі договору від 06.03.2019 №06/03-1 було надіслані повідомлення з листом від 05.10.2022 № №05/10, та додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: комерційна пропозиція б.н. від 30.03.2022 (відсутня інформація на яких умовах здійснюється постачання товару), довідку про транспортні витрати №KJP 00331/22 від 29.09.2022, електронну експортну інформацію від 13.05.2022 (гр. 6 «State of origin» вказано CA California, що відрізняється від заявленого у гр. 34 МД №UA500490/2022/008507 «CA» - Канада), T1 №22PL335010NU5A9MV5 вiд 19.08.2022 (відсутня інформації щодо вартості товарів) та Інформаційний лист відправника б.н. від 06.10.2022. Також в повідомлені зазначено, що інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на даний час надати не мають можливості та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Отже, на переконання представника відповідача, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.

На підставі викладеного представник відповідача у задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Позивач надав до митного органу разом із митною декларацією усі документи, які підтверджують дані, вказані у МД, у тому числі й митну вартість заявленого товару, а також, на запит митного органу, декларантом, були надані додаткові документи, які також підтвердили заявлену митну вартість товару, однак, митний орган не надав всім наявним документам належної оцінки та не провів об`єктивного та повного дослідження цих документів, що призвело до виявлення помилкових розбіжностей.

За твердженнями представника позивача, ані у рішенні про коригування митної вартості, ані у відзиві на позовну заяву, Одеська митниця не визначила жодної об`єктивної розбіжності, жодної інформації, яка б ставила під сумнів достовірність заявленої позивачем митної вартості товарів, не навела жодних роз`яснень та обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим, митниця не змогла аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару з боку декларанта. Так само, як і в оскаржуваному рішенні, Відповідач не наводить у відзиві пояснень щодо обраного ним методу визначення митної вартості товару, які заявляються до митного оформлення, натомість, перелічує норми Митного кодексу України про метод визначення митної вартості.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року між компанією YFE Global Networks, США (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС (Покупець) укладено контракт №17/03/17, згідно якого продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити Товари, найменування, кількість, номенклатура та ціни яких по кожній окремій поставці вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1).

Пунктами 2.1, 2.2 Контракту визначено, що ціни на товар вказуються в інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту. Загальна сума договору складається з суми поставок, вказаних в інвойсах на кожну окрему партію.

Згідно з п.п.3.1, 3.2 Контракту товари в рамках даного договору мають постачатися покупцям на умовах EXW, на підставі діючих Інкотермс 2010 за адресою: Delive Coreana Express Inc.6858 S. 220TN St. BLDG 4, KENT, WA 98032. Постачання здійснюється на підставі найменувань, вказаних у інвойсах не пізніше 7 днів після отримання 100 % оплати за товар.

На виконання умов Контракту, 04.11.2022 продавець виставив покупцю (позивачу) рахунок №YFINV-18554 на товар вживані затискачі на генераторній установці на загальну суму 43201,00 доларів США.

У даному інвойсі визначено, що вартість за одиницю товару складає 2500 доларів США, кількість затискачів 16, загальна сума 40000 доларів США.

Також у інвойсі визначено, що плата за транспортування складає 3000 доларів США, а океанських фрахт 201 доларів США.

У рахунку також вказано реквізити рахунку для здійснення оплати за товар.

Судом встановлено, що компанією YFE Global Networks позивачу направлено лист, в якому зазначено, що як раніше визначено у розмові, умовах доставки: FCA РОТТЕРДАМ.

Відповідно до умов Контракту позивач сплатив на розрахунковий рахунок контрагента вартість товару, що підтверджується наданим до суду платіжним дорученням №225 від 23.05.2022 року.

Як вбачається з пакувального листа від 04.11.2022 згідно інвойсу №YFINV-18554 від 11.04.2022 року позивачу постачались робочі затискачі на генераторній установці.

Також, в листі продавця зазначено, що в пакувальному листі від 04.11.2022 до інвойсу №YFINV-18554 від 11.04.2022 року не вірно вказані номери дизельгенераторів, вірними просять вважати: HDMG001110, HDMG001146, HDMG001131, HDMG001121, HDMG001117, HDMG001175, HDMG001148, HDMG001109, HDMG001114, HDMG001126, HDMG001144, HDMG001147, HDMG001139, HDMG001161, HDMG001134, HDMG001115.

Товар на адресу позивача постачався за допомогою комбінованих перевезень, а саме: морським транспортом, що підтверджується електронною інформацією про експорт, транзитним супровідним документом та листом ТОВ «Левада Карго» №KJP00331/22 від 29.09.2022, а також сухопутнім відповідно до накладної УМВС від 22.08.2022 №33945007. Згідно накладної позивачу постачався вищевказаний товар вагою брутто 20025 кг, з яких тара 3860 кг. та вага самого товару 16165 кг.

З метою митного оформлення товару: електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 7,5 кВ*А, але не більш як 75 кВ*А, навісні, для рефрижераторних контейнерів, бувші у використанні, 16 шт: електрогенератор навісний, з поршневим двигуном внутрішнього згоряння, із запалюванням від дизеля, для рефрижераторний контейнерів, ТМ - CARRIER. Рік випуску -2006. Потужність 15 кВт (18,75 вК*А). Напруга 460/230 В. Частота 60 Гц. Трифазний. Дані електрогенератори мають сліди тривалої експлуатації, множинні корозійні пошкодження зовнішньої поверхні і деформацій корпусу з пошкодженнями і осипанням лакофарбованого покриття (сколи, подряпини), пошкодження силової установки. Втрата якості:70-75%. Не є товарами військового призначення та товарами подвійного використання. Не містять у своєму складі передавачі та приймачі, представником позивача, (декларантом) ФОП ОСОБА_1 було подано до Одеської митниці митну декларацію типу ІМ40АА №UA500490/2022/008730 від 30.09.2022 та підтверджуючі митну вартість товарів документи на суму 43201 долар США та обраний 1 метод визначення митної вартості за ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією, зокрема, наступні документи:

Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №YFINV-18554 від 11.04.2022

Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №33945007 від 22.08.2022

Банківський платіжний документ, що стосується товару №225 від 23.05.2022

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортноекспедиційні послуги №LC01492401 від 01.08.2022

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №144/189 від 28.09.2022

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №17/03/17 від 17.03.2017

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №4 10.03.2022

Договір про надання послуг митного брокера №06/03-1 від 06.03.2019

Договір (контракт) про перевезення №LC-006/17 від 01.01.2017

Висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом №144/189 від 28.09.2022

Акт технічного стану №280922 від 28.09.2022

Зображення товару 28.09.2022

Лист відправника від 28.09.2022

Лист відправника б.н. від 28.09.2022

Технічні характеристики б.н. від 28.09.2022

Листом від 05.10.2022 №05/10/2022 декларантом позивача повідомлено відповідача, що всі документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару зазначені в графі 44 ЕВМД, а саме: інвойс № YFINV-18554 від 11.04.2022, банківське платіжне доручення № 225 від 23.05.2022, висновок ТПП про вартісні характеристики товару № 144/189 від 28.09.2022, контракт № 17/03/17 від 17.03.2017, акт технічного стану № 280922 від 29.09.2022, рахунок № LC01492401 від 01.08.2022 та ін.

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ та на запит митного органу, надіслано до ЕВМД додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: комерційна пропозиція б.н. від 30.03.2022, довідку про транспортні витрати № KJP 00331/22 від 29.09.2022, електронну експортну інформацію від 13.05.2022, T1 № 22PL335010NU5A9MV5 від 19.08.2022.

Також повідомлено, що інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на даний час надати немає можливості.

Декларант просив завершити митне оформлення товару згідно наданих документів.

06 жовтня 2022 року відповідачем прийнято рішення №UA500490/2022/200021/2 про коригування митної вартості та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000209.

В оскаржуваному рішенні №UA500490/2022/200021/2 відповідачем зазначено наступне:

1) відповідно до п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 17.03.2017 №17/03/17, товари поставляються на умовах EXW на підставі діючих правил Інкотермс 2010, однак відповідно до наданого листа продавця товарів без номеру та без дати, товари поставляться на умовах FCA Rotterdam. Відомості щодо умов поставки товарів в інших наданих документах, зокрема в інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554, відсутні;

2) рахунок на оплату від 01.08.2022 № LC01492401, який наданий для підтвердження витрат на транспортування товарів, не містить відомостей, за якими можна ідентифікувати вартість послуг із перевезення товарів із оцінюваними за даною митною декларацією товарами;

3) в рахунку на оплату від 01.08.2022 № LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів (у відповідності із вимогами ч. 10 ст. 58 МКУ, до ціни товарів повинні бути додані витрати понесені покупцем на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України);

4) в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат;

5) надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 22.08.2022 № 33945007;

6) відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України, зокрема документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

У п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митні декларації, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних АСМО «Інспектор 2006» та ЄАІС Держмитслужби та реквізити МД, які у матеріалах справи відсутні.

Згідно з приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та не зазначено корегування на умови поставки, та обсяг партії товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду 02 липня 2020 року справа №804/2061/17.

Крім того, умови поставки відповідно до інформації зазначеній в митній декларації UA209190/2022/022687 DAP, в той час як позивачем імпортувався товар на умовах EXW.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач в усіх оскаржуваних рішеннях послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме :

1) відповідно до п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 17.03.2017 №17/03/17, товари поставляються на умовах EXW на підставі діючих правил Інкотермс 2010, однак відповідно до наданого листа продавця товарів без номеру та без дати, товари поставляться на умовах FCA Rotterdam. Відомості щодо умов поставки товарів в інших наданих документах, зокрема в інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554, відсутні;

2) рахунок на оплату від 01.08.2022 № LC01492401, який наданий для підтвердження витрат на транспортування товарів, не містить відомостей, за якими можна ідентифікувати вартість послуг із перевезення товарів із оцінюваними за даною митною декларацією товарами;

3) в рахунку на оплату від 01.08.2022 № LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів (у відповідності із вимогами ч. 10 ст. 58 МКУ, до ціни товарів повинні бути додані витрати понесені покупцем на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України);

4) в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат;

5) надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 22.08.2022 № 33945007;

6) відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів.

Щодо доводів відповідача стосовно умов поставки та страхування товару, суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом, компанією YFE Global Networks позивачу направлено лист, в якому зазначено, що поставка товару згідно інвойсу №YFINV-18554 від 11.04.2022 буде здійснюватись при умовах доставки: FCA РОТТЕРДАМ.

Суд зазначає, що умова поставки EXW «франко-завод» передбачає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т.ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.

Разом з тим, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) (п. 9.2) 9.2. "F"-терміни вимагають від продавця доставки товару для перевезення відповідно до вказівок покупця. Питання пункту такої доставки за умовами FCA викликало утруднення через широке різноманіття обставин, що можуть торкатися договорів, укладених у відповідності з цим терміном. Так, товар може бути завантажений на транспортний засіб, надісланий покупцем, щоб забрати товар з площ продавця; в іншому випадку товар може потребувати відвантаження з транспортного засобу, наданого продавцем для доставки товару на термінал, названий покупцем. Інкотермс-2000 враховують ці варіанти, передбачаючи, що у випадку, коли місцем, названим у договорі в якості місця доставки, є площі продавця, поставка є завершеною, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, а в інших випадках - коли товар наданий у розпорядження покупця без розвантаження з транспортного засобу продавця. Варіанти, що вказувалися для різноманітних видів транспорту в статті А.4 терміна FCA Інкотермс-1990 ( v0a23697-90 ), не повторюються в Інкотермс-2000.

Пунктом Б.10 Правил передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити всі витрати та збори, пов`язані з одержанням документів або еквівалентних їм електронних повідомлень, згаданих у статті А.10, а також відшкодувати витрати, понесені продавцем у зв`язку з наданням покупцю допомоги у відповідності із згаданою статтею.

FCA

FREE CARRIER (... named place)

ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва місця)

Термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Питання транспортування товару з порту розвантаження і безпосередньо до самого покупця також врегульовано позивачем відповідними транспортними договорами.

Згідно інвойсу та пакувального листа до складу ціни товару, що постачався продавцем включено, в тому числі, плату за транспортування та фрахт.

Таким чином, наданими до суду документами підтверджено, що постачання товару здійснювалось на умовах поставки FCA, що виключає правомірність прийняття спірних рішень з вищевказаних підстав.

Отже, відповідно до умов FCA у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування.

Отже, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Суд також зазначає, що оскільки умовами контракту №17/03/17 від 17.03.2017, зі змінами, не передбачено обов`язку однієї із сторін щодо страхування товару, а відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що сторонами вказаного контракту здійснювалось страхування товару, відсутність інформації щодо страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Щодо покликань відповідача на те, що надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 22.08.2022 № 33945007, суд зазначає таке.

Так, як вже встановлено судом, товар на адресу позивача постачався за допомогою комбінованих перевезень, а саме: морським транспортом, що підтверджується електронною інформацією про експорт, транзитним супровідним документом та листом ТОВ «Левада Карго» №KJP00331/22 від 29.09.2022, а також сухопутнім відповідно до накладної УМВС від 22.08.2022 №33945007. Згідно накладної позивачу постачався вищевказаний товар вагою брутто 20025 кг, з яких тара 3860 кг. та вага самого товару 16165 кг.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами позивача, що митниця мала можливість перевірити заявлену митну вартість

Щодо покликань відповідача на те, що рахунок на оплату від 01.08.2022 №LC01492401, який наданий для підтвердження витрат на транспортування товарів, не містить відомостей, за якими можна ідентифікувати вартість послуг із перевезення товарів із оцінюваними за даною митною декларацією товарами; в рахунку на оплату від 01.08.2022 №LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів (у відповідності із вимогами ч. 10 ст. 58 МКУ, до ціни товарів повинні бути додані витрати понесені покупцем на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України), а також що в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат, суд зазначає.

Так, з наданих до митного оформлення документів можливо встановити загальний маршрут прибуття товару, а саме: відповідно до електронної інформації про експорт, порт експорту Саванна, Джорджія порт вивантаження Роттердам, Нідерланди, а згідно із накладною УМВС №33945007 від 22.08.2022, листа Експедитора №KJP 00331/22 від 29.09.2022: з Роттердаму, Нідерланди до Мостиська,2 - Одеса-Ліски, Україна.

Судом встановлено, що декларант позивача надав лист №KJP 00331/22 від 29.09.2022 року, згідно якого повідомлено вартість міжнародного перевезення залізничним транспортом по маршруту Франкоперевізник КТТ, Роттердам, Нідерланди - Франко-перевізник Одеса-Ліски, Україна, у накладній УМВС №33945007 від 22.08.2022 у графі ділянка від/до вказано - Глівіце Порт Медика - Мостиська ІІ Одеса-Ліски, що дозволило митному органу встановити маршрут поставки товару.

З урахуванням вищевикладеного, суд відхиляє вищевказані покликання відповідача як необґрунтовані.

Щодо доводів відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів, суд зазначає таке.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність зазначеного зауваження.

Крім того, митний орган посилається на ненадання декларантів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

Слід зазначити, що ненадання названих документів, не є підставою для здійснення коригування митної вартості товару. Відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи. Не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості (правова позиція Верховного Суду по справах 821/1617/17; 821/410/18; 821/289/18 та ін.).

Враховуючи те, що перелічені документи не є обов`язковими документами та не впливають на формування ціни товару, доводи відповідача стосовно неможливості визначення вартості товару з огляду на не подання до митного органу виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій виробника товару є необґрунтованими.

Оскільки митний орган вправі витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та які передбачені статтею 53 МК України, то суд доходить висновку, що неподання позивачем експортної декларації за наведених обставин не може розглядатись як самодостатня підстава для обґрунтованих сумнівів щодо заявленої підприємством митної вартості ввезеного товару.

Таким чином, зазначене відповідачем зауваження жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості товарів.

Вказані доводи фактично є припущеннями митного органу, жодним чином не підтвердженими доказами.

Сумніви митного органу у достовірності документів та припущення щодо їх підробки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, якщо вони документально жодним чином не підтверджені.

Відповідачем не надано жодних обґрунтувань щодо нечинності зазначених документів або доказів їх підробки.

Суд зазначає, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові віл 16.02.2021 року по справі №324/580/17.

Відтак, наявність у оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу щодо того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Суд зазначає, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 року у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року у справі №826/2312/16.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем та протиправність оскаржених рішень та карток відмови.

Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15.05.2018 року по справі №820/3881/17.

Посилання Відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 5368,00 грн., відповідно до платіжної інструкції №602 від 02.03.2023 року.

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивач слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 5368,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/200021/2 від 07.10.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000209 від 06.10.2022.

Стягнути з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (код ЄДРПОУ ВП: 44005631) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (, адреса: пров. Ентузіастів, 2, смт Великодолинське, Одеська область, 67832) судові витрати зі сплати судового збору у розмiрi 5368,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (, адреса: пров. Ентузіастів, 2, смт Великодолинське, Одеська область, 67832);

Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя П.П.Марин