Справа № 360/90/23
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/90/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Шембелян В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за позовом адвоката Сацика Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 лютого 2023 року надійшов адміністративний позов адвоката Сацика Романа Васильовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, Управління), відповідно до якого, з урахуванням уточнених позовних вимог від 30.03.2023 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) «Про звільнення ОСОБА_1 » від 22.12.2022 № 6529/к;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 30 грудня 2022 року;

- стягнути із Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2022 по дату винесення судового рішення;

- стягнути із Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що 22 грудня 2022 року відповідачем було видано наказ № 6529/к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Відповідно до тексту наказу позивача звільнено з посади заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - з 30 грудня 2022 року. Підставою такого звільнення стала реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Про заплановане звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням штату позивача було повідомлено попередженням про звільнення в листопаді 2022 року. Разом із попередженням про майбутнє вивільнення позивачу було надано лист пропозицію в якому, ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду заступника начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Суми).

На момент звільнення позивача зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції та інших органах державної влади були наявні вакантні посади. З метою підтвердження викладеної інформації представником позивача адвокатом Сацик Р.В. було подано до відповідача адвокатський запит № 808 від 30.01.2023.

Разом з тим, під час звільнення, позивачу було запропоновано значно вужчий перелік посад, які були вільними на той час в межах внутрішньої штатної структури установи відповідача та інших державних органів.

Представник позивача вважає, що запропоновану посаду в жодному разі не можна вважати рівнозначною посаді позивача, оскільки вона є нижчою за рівнем заробітної плати, аніж та посада, з якої було звільнено позивача. Окрім того, місце роботи відповідно до запропонованої посади є з значно віддаленим від місця проживання позивача, (враховуючи той факт, що позивач має статус ВПО). З зазначених причин позивачем було відмовлено у прийнятті вказаної пропозиції відповідача.

Представник позивача вважає, що відповідач мав реальну змогу перевести позивача на рівнозначну посаду, оскільки такого роду рівнозначні посади були вакантними на момент звільнення позивача і це підтверджує, що відповідач не здійснив всіх можливих дій, спрямованих на працевлаштування позивача на рівнозначній посаді, тим самим не забезпечивши його прав і законних інтересів, гарантованих нормами чинного законодавства України.

Також представник позивача вважає, що в порушення положення статті 42 КЗпП України відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі - тривалий безперервний стаж роботи в даній установі.

У відповідача була відсутня необхідність та підстави у звільненні позивача у зв`язку з реорганізацією, якщо в наявності були вакантні посади.

Отже, на думку представника позивача, наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22 грудня 2022 року № 6529/к "Про звільнення ОСОБА_1 " є незаконним та має бути скасованим.

Від відповідача 28 лютого 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції від 22.09.2022 № 4011/5 відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових.

Листом за підписом голови комісії з реорганізації Управління від 25 листопада 2022 року № 10.4-35-256/СЗ позивачу направлено попередження про звільнення разом з пропозицією керівника державної служби у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції від 24 листопада 2022 року № 10.1/30/125/22/СЛІ на зайняття посади заступника начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Суми).

З огляду на відсутність згоди на переведення на відповідну посаду наказом Управління від 22 грудня 2022 року № 6529/к «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» з 30 грудня 2022 року.

Представник відповідача вважає, що, враховуючи вимоги законодавства, чинного на дату виникнення спірних правовідносин, процедура звільнення позивача проведена у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу», а оскаржуваний наказ, прийнятий із дотриманням чіткої процедури, є правомірним та не підлягає скасуванню. Твердження представника позивача про надання Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції пропозиції позивачу вакантної посади, яка не є рівнозначною, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, підкатегорії посад державної служби визначено Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (зі змінами).

Тобто, Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (зі змінами), визначено належність до категорії Б підкатегорії Б3 обох посад і попередньої, яку обіймала Позивачка, і ту, яка була запропонована для переведення.

Відповідач зазначає, що крім того, чинним законодавством не встановлено інших критеріїв визначення рівнозначності посад, саме тому висновок позивачки щодо не рівнозначності запропонованої посади по відношенню до посади, яку вона обіймала перед звільненням, з огляду на її розташування у м. Суми, а також зміни розміру заробітної плати є помилковим.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, на момент направлення попередження про звільнення з пропозицією на зайняття вакантної посади, Харківська міська територіальна громада (м. Харків) була розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. В свою чергу, Сумська міська територіальна громада (м. Суми) не розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, отже переведення на роботу в іншу місцевість, де не ведуться бойові дії не може вважатися підставою визнання не рівнозначною посади, що пропонувалася позивачці.

Щодо тверджень представника позивача про віддаленість запропонованої посади від місця проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи, яка стала причиною для відмови від пропозиції для переведення, представник відповідача зазначив, що відповідно до довідки ВПО ОСОБА_1 на момент отримання попередження про звільнення з пропозицією на заняття вакантної посади (у м. Суми) вже була зареєстрована у м. Києві, з чого слідує, що пропозиція будь-якої вакантної посади, яка охоплюється територіальною юрисдикцією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Луганська, Донецька, Полтавська, Сумська, Харківська та Чернігівська області) у будь-якому випадку буде значно віддаленою від місця реєстрації позивача.

Щодо тверджень про врахування переважного права під час звільнення позивачки, представник відповідача зазначив, що при вивільненні зазначених працівників враховувалось переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, а звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 Кодексу законів про працю України, допускалось, якщо неможливо було перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. З набранням чинності Законом № 378-ІХ та Законом № 440-ІХ у разі вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу законів про працю України переважне право на залишення на роботі для таких працівників не враховується.

Щодо обов`язку працевлаштування та надання пропозиції відносно всіх наявних вакантних посад, представник відповідача зазначив, що обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані вакантні посади (інша робота). Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач не є роботодавцем позивачки, тому твердження ОСОБА_1 щодо порушення законодавства про працю Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) не відповідає дійсності.

Щодо позовної вимоги стосовно поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, представник відповідача зазначив, що процедуру звільнення було проведено правомірно, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є похідною від попередніх вимог позивачки. Крім того, представником відповідача зазначено, що останній робочий день, який визначено в Табелі обліку використання робочого часу, і вважатиметься днем звільнення працівника. Отже, позивач 30 грудня 2022 року ще перебувала у трудових відносинах з міжрегіональним управлінням, цей робочий день також був оплачений у повному обсязі, а тому вимога про поновлення та стягнення коштів саме з 30 грудня 2022 року є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача 04 квітня 2023 року надійшли письмові пояснення по справі, в яких викладено аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Зокрема, представник позивача наголошує, що пропозиція відповідача мала містити не лише запропоновану посаду, а й інші рівнозначні/нижчі вакантні посади в тому самому державному органі та рівнозначну або нижчу посаду в іншому державному органі. Однак відповідачем такий обов`язок проігнорований.

Також представник наголошує, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. При цьому на момент звільнення позивача у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції та інших органах державної влади були наявні вакантні посади. Таким чином відповідач умисно утримав інформацію про всі вакантні посади з метою схилення позивача до відмови від пропозиції та наступного звільнення.

Також представником позивача наведено попередній розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу. Згідно з цим розрахунком середньоденна заробітна плата позивача складає 2 152,96 грн. До прикладу, за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2022 по 17.03.2023 на користь позивача підлягає стягненню сума середньої заробітної плати в розмірі 167930,88 грн (2152,96 грн середньоденної заробітної плат х 78 календарних днів).

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року продовжено відповідачу строк для надання витребуваних судом документів.

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року прийнято до розгляду заяву представника позивача від 30.03.2023 про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 05.04.2005 та картки платника податків.

Позивач в період з 15 липня 2021 року по 30 грудня 2022 року проходила державну службу на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджено записами в трудовій книжці позивача від 01 липня 1998 року серії НОМЕР_3 (записи №№ 27-29), наказами Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16 січня 2020 року № 159/к «Про призначення ОСОБА_1» та від 22 грудня 2022 року № 6529/к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та за наказом Міністерства юстиції від 22.09.2022 № 4011/5 «Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. Встановлено, що правонаступниками міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, які реорганізовуються, є відповідні міжрегіональні управління Міністерства юстиції, до яких вони приєднуються. Утворено комісії з реорганізації міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції та призначено голів цих комісій, на яких між іншого покладено обов`язок забезпечити дотримання порядку вивільнення, звільнення, переведення державних службовців та інших працівників, встановленого Кодексом законів про працю України та Законом України «Про державну службу».

Наказом Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2022 року № 438/к «Про затвердження структури та штатної чисельності» затверджено структуру та штатну чисельність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Дослідженням структури та штатної чисельності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що у структурі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції утворено Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення (кількість штатних одиниць 97), до складу якого входить сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області (кількість штатних одиниць 3) (підпункт 16.7).

24 листопада 2022 року за № 10.1/30/197/22/СЛІ надіслано на особисту електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 попередження про звільнення, мотивоване тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Разом з попередженням про звільнення надійшла пропозиція на зайняття посади заступника начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Суми). Також було повідомлено позивачу, що про прийняте рішення рекомендовано повідомити шляхом подання відповідної заяви про надання або не надання згоди на зайняття запропонованої посади на електрону пошту Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у термін до 16.12.2022.

Позивач від пропозиції Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовилась, про що безпосередньо вказано у позові та визнається відповідачем у відзиві.

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.12.2022 № 6529/к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача з посади заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 30.12.2022, відповідно до пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, з припиненням державної служби.

Відповідно до службової записки виконуючого обов`язки начальника Управління персоналу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 березня 2023 року № 9552/7365-10-23/13.1, наданої відповідачем на виконання ухвали суду від 13.02.2023, з переліком всіх вакантних посад в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції станом на 24 листопада 2022 року та на 30 грудня 2022 року; переліком вакантних посад в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції, рівнозначних до посади заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 24 листопада 2022 року та 30 грудня 2022 року.

Дослідженням службової записки встановлено, що рівнозначними до посади заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції станом на 24 листопада 2022 року були такі посади:

заступник начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення (2 посади);

заступник начальника відділу оплати праці Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

заступник начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

завідувач сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Донецькій області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення;

завідувач сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення.

Зауважено, що всі зазначені посади були запропоновані працівникам Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) як рівнозначні посади тим посадам, які вони обіймали.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України від 10.12.2015 № 889 VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону № 889-VIII (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частиною п`ятою статті 22 Закону № 889-VIII передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною третьою статті 83 Закону № 889-VIII визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У свою чергу ретроспективний аналіз положень Закону № 889-VIII дає підстави для висновку, що процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення передбачала різні редакції.

Проте, редакція статті 87 Закону № 889-VIII станом на день попередження позивача про звільнення та на день її звільнення з державної служби визначала підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), особливості її застосування (попередження про наступне вивільнення одночасно направляється з пропозицією рівнозначної посади або як виняток нижчої посади відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей) і наслідок відмови від запропонованих посад (у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87). При цьому, вказівка на застосування загальної процедури вивільнення працівників, установленої законодавством про працю, відсутня.

Отже на момент виникнення спірних правовідносин процедура звільнення повністю врегульована положеннями Закону № 889-VIII, що виключає застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю України, окрім врахування переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, про що вказано в абзаці другому частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.

З вищенаведених положень Закону № 889-VIII слідує, що, як на день попередження позивача про звільнення, так і на день звільнення, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: - скорочення чисельності або штату державних службовців; - скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців; - реорганізація державного органу.

При цьому у разі звільнення державного службовця з підстав, визначених у пункті 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, зокрема у зв`язку із реорганізацією державного органу, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. І лише, якщо державний службовець відмовляється від такого переведення, роботодавець звільняє такого державного службовця.

Таким чином судом встановлено, що виключною підставою для звільнення державного службовця з причини реорганізації державного органу та за умови існування іншої вакантної рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби, на яку можливо переведення державного службовця за його згодою, є відмова від такого переведення.

Як встановлено судом з вищеописаних доказів, відбулася реорганізація Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі - кадрових.

Відповідачем одночасно з попередженням про звільнення вручено позивачу, яка обіймала посаду заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) пропозицію обійняти посаду заступника начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (з розташуванням робочого місця у місті Суми).

При цьому із затвердженої наказом Міністерства юстиції України структури Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слідує, що у складі Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення відсутній відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області, а створений сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області.

Вказане свідчить, що сектор фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції створений на заміну відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції запропоновано позивачу обійняти посаду, утворену на заміну тій посаді, на якій вона працювала в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Харків).

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем дотриманий обов`язок щодо попередження та надання пропозиції рівнозначної посади.

Однак позивач відмовилася від переведення на запропоновану посаду, що, у свою чергу, стало підставою для її звільнення з державної служби відповідно до пункту 1 частини першої та абзацу третього частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.

Суд дійшов висновку про безпідставність тверджень представника позивача, що запропонована позивачу посада не є рівнозначною до посади, з якої відбулося звільнення, оскільки відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 889-VIII визначено такі категорії посад державної служби: категорія «А», категорія «Б», категорія «В».

Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (частина четверта статті 6 Закону № 889-VIII).

Разом з тим Законом № 889-VIII не визначено поняття «нижча посада» та «вища посада».

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Переліком посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, визначено належність до категорії «Б» підкатегорії «Б3», як посади заступника начальника Управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління фінансового забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності (посада, яку обіймала позивач), так і заступника начальника відділу договірної роботи та публічних закупівель Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення (запропонована позивачу посада).

Щодо відмінності розмірів посадових окладів, встановлених Схемою посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, то суд вважає за необхідне зауважити, що розмір посадового окладу у розумінні Закону № 889-VIII не визначений критерієм віднесення посади державної служби до певної категорії та підкатегорії. На користь таких висновків суду свідчить належність обох цих посад до категорії «Б» підкатегорії «Б3» й за вказаною Схемою посадових окладів.

За вище наведеного нормативного регулювання суд дійшов висновку, що оскільки посада, яку обіймала позивачка, та посада, яку позивачу запропоновано до переведення, належать до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів, то такі посади у розумінні Закону № 889-VIII є рівнозначними.

Аргументи представника позивача, що пропозиція відповідача мала містити не лише запропоновану посаду, а й інші рівнозначні/нижчі вакантні посади в тому самому державному органі та рівнозначну або нижчу посаду в іншому державному органі, прямо суперечать вимогам абзацу другому частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, в якому визначений обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби, або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 16 червня 2021 року у справі № 440/1964/20, від 15 липня 2021 року у справі № 140/6353/20 та від 13 жовтня 2021 року у справі № 240/10996/20, на які посилається представник позивача в позовній заяві, не мають бути застосовані судом до спірних правовідносин, оскільки вони стосувалися застосування статті 87 Закону № 889-VIII в іншій редакції ніж та, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Твердження представника позивача щодо сталої практики в частині необхідності направлення працівнику пропозиції саме усіх вакантних посад, наявних у державному органі, спростовується правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 січня 2023 року в справі № 340/2871/21, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України має бути врахованим під час вирішення спору.

Щодо тверджень представника позивача про віддаленість місця розташування запропонованого робочого місця від фактичного місця проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи, суд дійшов таких висновків.

Як визнають сторони, робоче місце позивача до реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) територіально знаходилось у місті Харкові.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3), продовжений за Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 2593/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно з цим наказом на момент направлення попередження про звільнення з пропозицією на зайняття вакантної посади, Харківська міська територіальна громада (м. Харків) була розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. В свою чергу, Сумська міська територіальна громада (м. Суми) не розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, отже переведення на роботу в іншу місцевість, де не ведуться бойові дії не може вважатися підставою визнання не рівнозначною посади, що пропонувалася позивачу.

Суд зазначає, що обставини переміщення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та його структурних підрозділів з території проведення воєнних (бойових) дій (окупованих територій) не стосуються предмету спору по даній справі, тому не входять до предмету доказування по справі.

Як слідує з довідки від 03 листопада 2022 року № 3005- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач перемістилася та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа у місті Києві.

Як вказано у пропозиції, робоче місце завідувача сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку у Луганській області Управління бухгалтерського обліку, планово-фінансової діяльності та ресурсного забезпечення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції територіально розташоване у місті Суми.

Вказані обставини підтверджують, що запропонована позивачу рівнозначна вакантна посада дійсно територіально віддалена від фактичного місця проживання ОСОБА_1 станом на дату надіслання їй попередження про звільнення (24.11.2022).

Однак, обов`язку суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби за місцем його проживання не передбачено чинним законодавством. Тому суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано в цій частині процедуру звільнення позивача, визначену положеннями статті 87 Закону № 889-VIII.

Твердження представника позивача про наявність в позивача переважного права на залишення на державній службі, оскільки вона має тривалий безперервний стаж роботи в даній установі, не підтверджені належними доказами, оскільки в позові не зазначено тривалості такого часу, а на підставі копії окремих аркушів трудової книжки позивача можливо встановити лише той факт, що позивач з 15.07.2021 працювала на посаді, з якої її було звільнено 30.12.2022.

В матеріалах справи наявна копія наказу від 16.01.2020 №159-к про призначення позивача з 17 сiчня 2020 року на посаду головного спецiалiста вiддiлу оплати праui Управлiння бухгалтерського облiку, фiнансового та господарського забезпечення Схiдного мiжрегiонального управлiння Mіністерствa юстицii (м. Xapків), в порядку переведення, з посадовим окладом згiдно зi штатним розписом, збереженням 8 рангу державного службовця в межах категорії «В», посад державної служби. Також копії наказів про переведення на рівнозначну посаду та звільнення її, призначення її на посаду із присвоєнням 6 рангу державного службовця категорії «Б», звільнення, прийняття на службу з 15.07.2021, які підтверджують факт наявності в позивача стажу роботи в зазначеній установі з 17.01.2020 по 30.12.2022.

Факт наявності в позивача переважного права на залишення на державній службі, на який посилається представник позивача у позові, має доводити суду саме сторона позивача відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, право переважного залишення на роботі, передбачене статтею 42 Кодексу законів про працю України, застосовується при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва та надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівності таких показників, за наявності зазначених в цій нормі обставин, в тому числі з урахуванням тривалого безперервного стажу роботи в даній установі.

Отже для висновку про те, що таке право позивача порушене, мають бути доведені ті обставини, що відповідач залишив на роботі (безпідставно запропонував іншій особі, яка не має такого права, порівняно з позивачем,) відповідну посаду державної служби, на яку претендувала позивач, з урахуванням наявного в неї переважного права залишення на роботі (більш тривалого безперервного стажу роботи в цій установі порівняно з іншою особою).

При розгляді даної справи судом встановлено, що позивачу вручена пропозиція обійняти іншу вакантну рівнозначну посаду в Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції, від якої позивач в добровільному порядку відмовилась. Тобто матеріали справи не підтверджують той факт, що відповідач в будь-який спосіб порушив право позивача на залишення на роботі, а також, що вона порівняно з іншими особами, що вивільнялися, мала переважне право на пропозицію певної посади, оскільки мала вищу кваліфікацію і продуктивність праці, а також більш тривалий безперервний стаж роботи в даній установі (порівняно з іншими), а відповідач порушив це право позивача та безпідставно запропонував таку посаду іншому працівнику під час їх вивільнення. Тому суд визнає зазначені аргументи сторони позивача безпідставними.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи все вище викладене, виходячи із встановлених обставин у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що відповідачем у повній мірі дотримано порядок звільнення позивача з державної служби, визначений статтею 87 Закону № 889-VIII, а наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) «Про звільнення ОСОБА_1 » від 22 грудня 2022 року № 6529/к є таким, що відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, підстави для задоволення таких позовних вимог у суду також відсутні.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання до суду цього позову в сумі 2147,20 грн, що підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією від 30.01.2023 № , суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вказане свідчить, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду цього позову та нею помилково сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на право звернутися до суду із заявою про повернення сплаченого нею судового збору в сумі 2147,20 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян