Справа № 460/1724/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2023 року м. РівнеСправа №460/1724/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить: визнати протиправними дії командира протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 щодо накладення 28.12.2022 на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани; стягнути з відповідача на користь позивача одну гривню моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказав, що в грудні 2022 року підполковником ОСОБА_2 , командиром протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , що дислокується в Донецької області, було сформовано підрозділ безпілотних літальних апаратів, до якого увійшли військовослужбовці вказаного дивізіону: солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 , солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 та позивач, якого призначено командиром підрозділу. 28.12.2022 підполковник ОСОБА_2 наказав зазначеним військовослужбовцям вишикуватися в одну шеренгу, віддав позивачу наказ вийти зі строю та повернутися в його сторону. Після виконання оголосив ОСОБА_1 догану. Позивач зазначив, що абзацом 2 статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено. Тому вважає, що такі дії підполковника ОСОБА_2 є протиправними та принижують гідність позивача, чим йому було спричинено моральну шкоду.

Ухвалою від 25.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зазначив, що військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 зарахований до списків ВЧ НОМЕР_1 наказом командира (по стройовій частині) від 02.12.2022 №512 з 02.12.2022 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою - оператор 2 комплексу радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 . 28.12.2022 за несанкціонований політ літального апарату командиром протитанкового дивізіону підполковником ОСОБА_2 старшому солдату ОСОБА_1 оголошено догану. Старший солдат ОСОБА_1 з накладеним дисциплінарним стягнення погоджується, в позовній заяві його не оскаржує. Втім, посилається на зміст ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині того, що за присутності інших військовослужбовців, нижчих за званням і посадою, йому було оголошено дисциплінарне стягнення. Разом з тим, старший солдат ОСОБА_1 за посадою не має підлеглих військовослужбовців. Таким чином, заборону, передбачену ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, про оголошення дисциплінарного стягнення командиром військовослужбовцю у присутності підлеглих, підполковником ОСОБА_2 порушено не було. За наведеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 30.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотань позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та про допит свідків.

Ухвалою від 01.03.2023 відмовлено в задоволенні клопотань позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та про допит свідків. Витребувано у відповідача додаткові докази.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 26.02.2022 на підставі Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022 призваний на військову службу у Збройні Сили України.

Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.12.2022 №512 старший солдат ОСОБА_1 з 02.12.2022 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків за посадою - оператор 2 комплексу радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 .

28.12.2022 командиром протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , що дислокується в одному із населених пунктів Донецької області, підполковником ОСОБА_2 оголошено догану (із занесенням до службової картки) старшому солдату ОСОБА_1 перед строєм військовослужбовців підрозділу безпілотних літальних апаратів такого дивізіону, у складі: солдат ОСОБА_3 ; солдат ОСОБА_4 ; солдат ОСОБА_5 ; солдат ОСОБА_6 ; солдат ОСОБА_7 ; солдат ОСОБА_8 ; солдат ОСОБА_9 .

Вважаючи такі дії посадової особи ВЧ НОМЕР_1 протиправними та такими, що принижують гідність військовослужбовця перед його підлеглими, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Частиною другою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), яким керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч. 2 розділу «Вступ»).

Відповідно до ст. 1 Статуту Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 4 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статті 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 9 Статуту).

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний Статут), яким неухильно керуватися усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст. 2 Дисциплінарного Статуту).

За змістом статті 3 Дисциплінарного Статуту військова дисципліна досягається шляхом, зокрема: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку.

Статтею 4 Дисциплінарного Статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження (ст. 6 Дисциплінарного Статуту).

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 97 Дисциплінарного Статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ч. 1).

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено (ч. 2).

Стаття 5 Закону № 2232-ХІІ встановлює, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад ( ч. 1).

Частиною другою цієї статті Закону встановлено такі військові звання (армійські), зокрема, як:

Рядовий склад: рекрут, солдат, старший солдат

Сержантський і старшинський склад

Молодший сержантський і старшинський склад: молодший сержант, сержант

Старший сержантський і старшинський склад: старший сержант, головний сержант, штаб-сержант

Вищий сержантський і старшинський склад: майстер-сержант, старший майстер-сержант, головний майстер-сержант

Офіцерський склад

Молодший офіцерський склад: молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант, капітан

Старший офіцерський склад: майор, підполковник, полковник

Вищий офіцерський склад: бригадний генерал, генерал-майор, генерал-лейтенант, генерал.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтею 29 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання (стаття 30 цього Статуту).

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (стаття 31 Статуту).

Відповідно до статті 32 Статуту внутрішньої служби ЗСУ за своїми військовими званнями начальниками є:

військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;

військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу;

майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу;

полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу;

генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Статтею 33 Статуту встановлено, що військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням (ч. 1).

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців (ч. 2).

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 має військове звання старший солдат та по відношенню до військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які мають військове звання солдат, позивач є старшим за військовим званням військовослужбовцем.

При цьому військові звання "солдат", "старший солдат" є військовими званнями рядового складу.

Враховуючи положення статті 32 Статуту, ОСОБА_1 за своїм військовим званням не є начальником для вищевказаних військовослужбовців, оскільки звання «старший солдат» не відноситься до військових звань сержантського і старшинського складу, визначеного частиною другою статті 5 Закону №2232-XII. Отже за своїм військовим званням вищевказані військовослужбовці не перебувають в підпорядкуванні позивача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 33 Статуту, суд дійшов висновку, що старший солдат ОСОБА_1 наділений правом вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців військової частини, в якій вони проходять військову службу, лише додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Крім цього, відсутні належні підстави для висновку, що такі військовослужбовці є підлеглими позивача за посадою.

Суд критично оцінює як необґрунтовані покликання позивача на те, що усним наказом командира взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону відповідача молодшим лейтенантом (станом на час виникнення спірних правовідносин) ОСОБА_10 позивача було призначено начальником стосовно інших семи військовослужбовців, як підрозділу безпілотних літальних апаратів.

Так, у власноручних письмових поясненнях, відібраних офіцером юридичної групи ВЧ НОМЕР_1 на виконання ухвали суду від 01.03.2023, молодший лейтенант ОСОБА_10 ствердив, що на момент виконання старшим солдатом ОСОБА_1 обов`язків оператора 2 комплексу радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 він був його безпосереднім командиром, офіційних наказів від командира ВЧ НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 командиром відділення не отримував, а таке покликання ОСОБА_1 є хибним.

Крім цього, з наданих відповідачем на вимогу суду витягів з наказів військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) встановлено, що військовослужбовці, яких позивач вважає своїми підлеглими, в період спірних правовідносин приступили до виконання обов`язків в цій військовій частині за посадою:

солдат ОСОБА_9 - кухар господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2730 грн на місяць,

солдат ОСОБА_8 - старший кухар господарчого відділення взводу забезпечення протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2730 грн на місяць,

солдат ОСОБА_6 - оператор-розвідник відділення управління 2 батареї протитанкових керованих ракет протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць,

солдат ОСОБА_7 - оператор 2 відділення протитанкових керованих ракет 3 взводу протитанкових керованих ракет 2 батареї протитанкових керованих ракет протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць,

солдат ОСОБА_5 - оператор 1 відділення протитанкових керованих ракет 3 взводу протитанкових керованих ракет 1 батареї протитанкових керованих ракет протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць,

солдат ОСОБА_4 - водій автомобільного відділення взводу забезпечення протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць,

солдат ОСОБА_3 - оператор 1 відділення протитанкових керованих ракет 2 взводу 1 батареї протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць.

Матеріалами справи стверджується, що старший солдат ОСОБА_1 в спірному періоді обіймав посаду оператора 2 комплексу радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , оклад за посадою 2820 грн на місяць.

Встановлені судом обставини свідчать на користь висновку, що вищевказані військовослужбовці обіймають посади, не нижчі від посади позивача. При цьому відповідач в листі від 16.02.2023 № 343/02 на адресу позивача ствердив, що згідно штатно-посадового списку військової частини НОМЕР_1 за посадою оператора 2 комплексу радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби протитанкового дивізіону підлеглих немає.

Відтак, твердження позивача про те, що військовослужбовці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є його підлеглими, не знайшли свого підтвердження в матеріалах судової справи та не ґрунтуються на положеннях Закону №2232-XII та інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що буквальний зміст частини першої статті 97 Дисциплінарного Статуту не містить прямої заборони щодо оголошення військовослужбовцям про накладені дисциплінарні стягнення, зокрема, перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Імперативною є норма частини другої статті 97 Дисциплінарного статуту, якою заборонено оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих.

Оскільки позивач не є командиром по відношенню до інших військовослужбовців, а саме дисциплінарне стягнення ним не оскаржується, то оспорювані дії не можуть свідчити про порушення посадовою особою відповідача порядку накладання дисциплінарних стягнень, визначеного ч. 2 ст. 97 Дисциплінарного Статуту.

Отже в цій частині позовні вимоги суд вважає безпідставними.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо відшкодування шкоди (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення складений 18 травня 2023 року.

Суддя Н.О. Дорошенко