Справа № 400/1290/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/1290/23
Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М..

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у обмеженні максимального розміру пенсії позивача з 1.12.2022р.;

- зобов`язати відповідача з 1.12.2022р. поновити порушене право позивача на отримання пенсійної виплати без обмеження її розміру шляхом проведення перерахунку його пенсії з 1.12.2022р. без застосування обмеження її розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.10.2022р. у справі №400/3311/22 відповідачем проведено перерахунок розміру пенсії позивача, виходячи з 90% грошового забезпечення. Розмір пенсії склав 23 156,79грн, що підтверджується Розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі ЮН 40981 (дата розрахунку 9.03.2023р.).

Вважаючи, що належну позивачу пенсію в сумі 26 621,13грн. відповідач протиправно обмежив максимальним розміром 23 156,79грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, відповідач нарахував і виплачує ОСОБА_1 пенсію з 1.12.2022р. без застосування обмеження її максимальним розміром.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримає пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 2.02.2022р. у справі №400/4964/21, що набрало законної сили, зобов`язано відповідача здійснити з 1.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з 90% грошового забезпечення, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 21.10.2020р. №12/6807, виданої Миколаївським ОВК, без обмежень максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.10.2022р. у справі №400/3311/22, що набрало законної сили, зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 1.04.2019р. відповідно до довідки Миколаївського ОТЦКСП №12/6807 від 21.10.2020р., шляхом проведення перерахунку пенсії з 1.04.2019р. з урахуванням розміру посадового окладу, який зазначено в довідці Миколаївського ОТЦКСП від 21.10.2020р. №12/6807, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

На виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок розміру пенсії позивача, виходячи з 90% грошового забезпечення.

Розмір пенсії склав 23 156,79грн., що підтверджується Розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі №ЮН40981 (а.с.16).

Відповідно до Перерахунку пенсії (пенсійна справа №ЮН40981) від 12.12.2022р. позивачу проведено перерахунок пенсії з 1.12.2022р., в якому зазначено, що розмір підсумкової пенсії (з надбавками) становить 26 621,13 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії - 23 156,79грн..

Вважаючи, що належну позивачу пенсію в сумі 26 621,13грн. відповідач протиправно обмежив максимальним розміром 23 156,79грн., ОСОБА_1 звернувся із відповідним позовом до суду.

Перевіряючи правомірність та законність дій УПФ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 1.10.2011р..

Так, згідно положень ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.

Згідно з п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016р..

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.

При цьому положення ст.2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів вважає, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

При цьому, із апеляційної скарги та позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 посилається на протиправне обмеження його пенсії максимальним розміром.

Вищезазначеними нормами законодавства встановлено розмір обмеження пенсії 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для осіб які втратили працездатність, становить з 1.12.2022р. 2 093грн..

Відтак, максимальний розмір пенсії ОСОБА_1 з 1.12.2022р. мав би становити 20 930грн. (2 093грн. Х 10 = 20 930грн.). Однак, розмір пенсії ОСОБА_1 згідно розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі №ЮН40981 склав 23 156,79грн. (90% грошового забезпечення) (а.с.16), тобто більшим ніж можливий максимальний розмір пенсії.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром не відбулося, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Також, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що зі змісту Перерахунку пенсії (пенсійна справа №ЮН 40981) від 12.12.2022р. (а.с.16) слідує, що розмір пенсії 26 621,13грн. - це розмір пенсії з урахуванням її індексації.

Отже, після проведення перерахунку пенсії позивачу з 1.12.2022р. відповідач виплачує її в розмірі, в якому не враховано індексацію.

При цьому, нарахування та виплати пенсії позивачу з урахуванням її індексації не є предметом розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло