Справа № 580/6130/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6130/22 Головуючий у І інстанції - Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Відповідача від 23 листопада 2022 року № 6428/23-00-07-05-01.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що господарські відносини між ТОВ «Юнікорнс» та ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» з купівлі зерна кукурудзи мали реальний характер та підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, а відсутність складських квитанцій не є підставою для визнання цих операцій недійсними, тому Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 23.11.2022 № 6428/23-00-07-05-01 є протиправним та підлягає до скасування.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» є юридичною особою, яка здійснює діяльність за такими видами КВЕД: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.50 Змішане сільське господарство; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; 82.11 Надання комбінованих офісних адміністративних послуг; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 64.19 Інші види грошового посередництва; 64.92 Інші види кредитування; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юнікорнс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 08.11.2022 № 6315/23-00-07-05-01/41395864 (далі - акт перевірки), в якому вказано, що при декларуванні за травень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства з боку ТОВ «Юнікорнс»:

- п. 198.6 ст. 198, п.п. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника податку за травень 2022 року у сумі 21971 грн;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 483440,00 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 листопада 2022 року № 6428/23-00-07-05-01, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що сплачується на поточний рахунок в розмірі 21971 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2197 грн.

Вважаючи вказане податкове-повідомлення рішення Відповідача протиправним, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем для підтвердження поставки товару не надано складські документи та акт приймання-передачі зерна.

Таким чином, Позивачем завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника податку за травень 2022 року у сумі 21971 грн, оскільки правовідносини між Позивачем та продавцем ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідач правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23 листопада 2022 року № 6428/23-00-07-05-01.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

Як визначено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

У відповідності до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Наведені вище норми вказують на те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Отже, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем зроблено висновок про безпідставне включення ТОВ «Юнікорнс» до податкового кредиту травня 2022 року податку на додану вартість по податкових накладних, отриманих від ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро», з якої 21 971грн включено до відшкодування з бюджету.

Так, між ТОВ «Юнікорнс» (Покупець, Позивач) та ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу від 02 травня 2022 року № 1033 (т. 1, а.с. 23-27) (далі - договір № 1033), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця зерно кукурудзи 3 (третього) класу врожаю 2021 року, українського походження (що надалі іменується «Товар»), на умовах, передбачених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти Товар, який за якістю та кількістю відповідає умовам, визначеним цим Договором, у Продавця та оплатити його вартість.

Пунктом 3.1 Договору № 1033 визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар у кількості 400,00 тонн +/-10% на умовах EXW (Інкотермс-2010).

Згідно з пунктом 3.2. Договору № 1033 кількість товару визначається при прийнятті товару в місці поставки шляхом зважування кожного транспортного засобу на вагах у місці доставки.

Відповідно до пункту 4.2.3 Договору № 1033 загальна ціна Договору з ПДВ: 2 400 000,96 грн.

Пунктом 5.4 Договору № 1033 визначено, що Продавець підтверджує та гарантує, що він у повному обсязі ознайомлений з вимогами, які висуваються податковим законодавством до постачальників товарів та послуг щодо виписки податкових накладних в електронній формі та обов`язкової реєстрації усіх податкових накладних в Єдиному Реєстрі Податкових Накладних (ЄРПН) у встановлені законом строки.

На підтвердження зазначеного згідно чинного законодавства ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» зареєструвало в єдиному державному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні: № 1 від 02.05.2022, № 2 від 03.05.2022, № 3 від 04.05.2022, № 5 від 12.05.2022, № 6 від 16.05.2022, № 8 від 17.05.2022, № 9 від 18.05.2022, № 10 від 19.05.2022, № 12 від 20.05.2022, які і були включені Позивачем до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року у редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин (надалі - порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Таким чином, зареєструвавши в єдиному державному реєстрі податкових накладних вищенаведені податкові накладні, які були включені Позивачем до податкового кредиту, Податковим органом підтверджено за результатами перевірок відсутність підстав для зупинення їх реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем для підтвердження поставки товару не надано складські документи та акт приймання-передачі зерна.

Пунктом 6.4 Договору № 1033 визначено вичерпний перелік документів, які Продавець зобов`язаний надати Покупцеві при укладенні цього Договору, а саме:

- довідку про банківські та поштові реквізити підприємства;

- засвідчену копію чинної зареєстрованої редакції Статуту Продавця (повністю) зі змінами (якщо такі є);

- засвідчену копію Виписки про державну реєстрацію;

- засвідчену копію Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (не давніше 1-го місяця);

- засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ (або витягу з реєстру платників ПДВ);

- засвідчену копію довідки про статус платника (або витягу з реєстру платників) єдиного податку 4-ої групи;

- засвідчену копію протоколу/рішення вищого органу про призначення (обрання) керівника;

- засвідчену копію наказу про початок виконання обов`язків керівника;

- у випадку обмежень, встановлених установчими документами на підписання керівником договору та інших документів, - протокол відповідного органу управління (загальних зборів, рішення засновника тощо) про зняття будь-яких обмежень;

- засвідчена копія довіреності Продавця на підтвердження повноважень представника Продавця на укладання та підписання Договору, а також на оформлення, у тому числі підписання, будь-яких документів, пов`язаних з укладанням і виконанням Договору (у разі вчинення зазначених дій представником Продавця па підставі довіреності);

- засвідчену копію заповненої форми державного статистичного спостереження № 29-сг (річна) «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» за 2021 рік виробника Товару з відміткою органу державної статистики про її прийняття;

- засвідчену копію заповненої форми державного статистичного спостереження № 21-заг, (місячна) «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства»;

- засвідчену копію заповненої форми державного статистичного спостереження № 4-сг (річна) «Посівні площі сільськогосподарських культур» під урожай 2021 року з відміткою органу державної статистики про її прийняття;

- засвідчену копію довідки з держземагентства або сільської (або іншої місцевої) ради про наявність сільськогосподарських угідь, виданої виробнику Товару.

Крім того, пунктом 6.5 Договору № 1033 передбачено, що при поставці Товару за цим Договором Продавець зобов`язаний надати Покупцеві наступні оригінали документів:

- рахунок Постачальника із зазначенням точної кількості та ціни Товару;

- видаткова накладна, що оформлена на підставі довіреності Покупця на отримання товарно-матеріальних цінностей;

- документ, що посвідчує якість Товару, виданий елеватором (аналізна картка/сертифікат якості), сертифікованою лабораторією;

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано, що складська квитанція та акт приймання-передачі зерна не належать до обов`язкових первинних документів відповідно до умов договору № 1033 та їх відсутність не може ставити під сумнів чинність операції з купівлі-продажу зерна.

Крім того, недотримання відповідного порядку, визначеного Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні», може бути підставою для притягнення до відповідальності за порушення вимог цього закону саме зберігача, а Позивач не є зберігачем зерна придбаного в третіх осіб, тому на нього не може покладатись відповідальність у сфері справляння податків та зборів у вигляді позбавлення права на податковий кредит та відповідно бюджетне відшкодування.

Також, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 6.1 Договору № 1033 визначено, що місцем поставки є (EXW - ТОВ «Новий Елеватор ЛТД», юр. адреса: Україна, м. Черкаси, 18031, пров. Андрія Химка, 29, факт. адреса: Україна, 19635, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Білозір`я, 3 км траси Черкаси-Дубіївка, буд. 5) та/або DAP ж/д ст. Золотоноша, 1, Черкаська обл., Золотоніський р-н, м. Золотоноша) - відповідно до Інкотермс 2010.

Згідно з пунктом 6.3 Договору № 1033 датою поставки вважається дати підписання сторонами акту прийому передачі та/або видаткової накладної.

На виконання Договору № 1033 ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» було відвантажено Позивачу кукурудзу 3 (третього) класу українського походження врожаю 2021 року в кількості 393,348т (товар в кількості 60,400т був завантажений у залізничні вагони на станції Золотоноша, 1 та 332,948т було завезено на ТОВ «Новий Елеватор ЛТД»).

Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними: № 1 від 02.05.22, № 2 від 03.05.22, № 3 від 04.05.22, № 5 від 12.05.22, № 7 від 16.05.22, № 8 від 17.05.22, № 9 від 18.05.22, № 10 від 19.05.22, № 12 від 20.05.22, та товарно-транспортними накладними до них: № 010924 від 02.05.22, № 010925 від 03.05.22, № 010685 від 04.05.22, № 011071, № 011072 від 11.05.22, № 011074, № 011073 від 12.05.22, № 011069, № 011070 від 13.05.22, № 011058, № 011059 від 16.05.22, № 011373, № 011374 від 17.05.22, № 011375 від 18.05.22, № 011060, № 011061 від 19.05.22, № 011062 від 20.05.22.

Позивач за поставлений товар перерахував ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» кошти в сумі 2355891,14 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 126, № 126 від 05.05.22, та банківським документом про рух коштів по контрагенту за період з 25.05.22 по 05.08.22.

На зворотній стороні товаро-транспортних накладних міститься відмітка ТОВ «Новий Елеватор ЛТД», де вказано поклажодавцем ТОВ «Юнікорнс».

Так, між ТОВ «Новий елеватор ЛЛД» (Зерновий склад) та ТОВ «Юнікорнс» (Поклажодавець) укладено договір № 14 складського зберігання зерна від 15 липня 2021 року, відповідно до п. 1.1 якого Поклажодавець зобов`язується за власний рахунок передати зернові культури урожаю 2021 року з супроводжуючими документами на Зерновий склад, а Зерновий оклад зобов`язується прийняти такі зернові культури для зберігання на умовах, визначених цим договором, і повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані та у строк, передбаченими цим договором та законодавством України.

На підтвердження отримання товару на зберігання ТОВ «Новий Елеватор ЛТД» надано реєстри накладних на прийняте зерно з визначенням якості за середньодобовим зразком та картки аналізу зерна: № 2, № 1677 від 04.05.22; № 5, № 1693 від 12.05.22; № 6, № 1694 від 16.05.22; № 7, № 1695 від 17.05.22; № 1, № 1699 від 18.05.22; № 4, № 1703 від 19.05.22, № 7, № 1706 від 20.05.22.

В подальшому зерна в кількості 332,948т було завантажено в залізничні вагони, що підтверджено ТОВ «Новий Елеватор ЛТД» в реєстрах ЖД накладних на вивезення та самими ЖД накладними: № 4, № 40475543 від 19.07.2022, № 9, № 40493439 від 21.07.2022.

На підтвердження операцій з приймання, зберігання, відвантаження та інші послуги елеватора ТОВ «Новий Елеватор ЛТД» виписано Акти виконаних робіт № 241 від 31.06.2022, № 331 від 20.07.2022, № 338 від 22.07.2022.

Між ТОВ «Юнікорнс» (Продавець) та компанією LNZ TRADING GmbH (Покупець) укладено контракт від 18.07.2022 № P220718-FC-1, відповідно до якого Продавець погоджується продати Товар Покупцю, а Покупець погоджується купити Товар у Продавця відповідно до умов даного Контракту.

На виконання вимог Контракту від 18.07.2022 № P220718-FC-1 зерно було перевантажено на баржу та відправлено за кордон, що підтверджується митною декларацією від 08.08.2022 № UA500370/2022/003381, та коносаментом.

Таким чином, колегія суддів дослідивши матеріали справи приходить до переконання щодо належного відображення Позивачем спірних операцій в бухгалтерському та податковому обліку.

Крім того, Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру); недостатності у контрагента трудових та інших ресурсів, які були йому необхідні, однак відсутні.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 дійшла висновку, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

Таким чином, у приписах частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.

Водночас немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.

При цьому важливо враховувати фактичну можливість платника податків усвідомлювати той факт, що від імені задекларованого в первинних документах суб`єкта господарювання діють неуповноважені особи. Мають бути наявні докази того, що законними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних первинних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у достовірності складених іншими особами первинних документів. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.

Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.

Зокрема, у пунктах 70, 71 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов висновків, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Ураховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважала, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 640/7706/20.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарська операція між ТОВ «Юнікорнс» та ТОВ «Новий Елеватор ЛТД», між ТОВ «Юнікорнс» та ПП «Обласний торговий дім «Черкасиагро» мала реальний характер, призвела до змін майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, тобто Позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійсненої господарської операції первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв`язку з чим прийняте контролюючим органом оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 23 листопада 2022 року № 6428/23-00-07-05-01.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко