Справа № 420/16810/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/16810/22
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

рішення суду першої інстанції прийнято

у м. Одеса, 26 січня 2023 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі № 420/16810/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач), про:

- визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком протиправною;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, визначеному ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Однак, відповідачем у 2022 році протиправно на підставі Постанови №540 «Про Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплачено позивачу таку допомогу у меншому розмірі, а саме - у розмірі 1491грн., що не відповідає приписам ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не дослідив системність порушення прав позивача з боку Держави відповідно до предмета позову, не врахував, що з 2015 року позивачу виплачується передбачена ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» допомога до 5 травня як учаснику бойових дій у меншому розмірі, аніж передбачено вказаним законом. Скаржник також посилається на Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020, яким відновлено дію ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та наголошує, що виходячи із визначених у ч.4 ст.7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2022 році слід застосовувати не Постанову №540, а Закон №3551, який має вищу юридичну силу. До того ж, як далі вказує апелянт, приписи самої ж Постанови №540 не містять жодної норми про обмеження закріплених у ст.46 Конституції України прав, при цьому передбачає, що виплата щорічної разової грошової допомоги. Передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснюється у 2022 році у розмірах не менше ніж у 2021 році. Крім того, скаржник в обґрунтування власної позиції щодо спірного питання у цій справі вказує на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 29.09.2020р. у зразковій справі № 440/2722/20.

09.03.2023р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про необґрунтованість вимог і доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін, мотивуючи зокрема тим, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в порядку, в межах і у спосіб, передбачений і нормами чинного законодавства та конституції України та виплатив позивачу допомогу до 5 травня у 2022 році у розмірі згідно вимог Постанови №540.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, тому має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до ст.12 вказаного закону, позивач має право на виплату разової грошової допомоги до 5 травня.

Спірна допомога за 2022 рік у сумі 1491 грн. зарахована на поточний рахунок позивача у червні 2022 року.

Позивач не погодився із розміром виплаченої допомоги та звернувся до Головного управління із заявою щодо здійснення виплати цієї допомоги у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. як це передбачено ст. 12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону від 25.12.1998.

Відповідач листом повідомив про відсутність підстав для виплати спірної допомоги у заявленому позивачем розмірі.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у 2022 році, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення ст. 64 Конституції України, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ч. 7 ст. 20 та абз. 3 п. п. 2 п. 22 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, особам з інвалідністю внаслідок війни встановлено статтею 12 Закону № 3551-XII).

У подальшому, як вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, до наведеної вище норми у різні періоди (зокрема згідно пп."б" п. 1 п.20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року)), а також Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року), було внесено зміни, з урахуванням яких: з 01.01.2008р., щорічно до 5 травня учасникам бойових дій визначено виплачувати разову грошова допомога в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України; з 01.01.2015р. - норми і положення зокрема ст.12 Закону №3551-VI застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з цим, як вірно вказує скаржник у своєї апеляційній скарзі, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28 грудня 2007 року.

Також, колегія суддів враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, дійсно, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) , починаючи з 27.02.2020 року стаття 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

Водночас, у контексті надання оцінки доводам апелянта щодо, на його думку, протиправного обмеження відповідачем розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 до 5 травня у 2022р., колегія суддів звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, строк воєнного стану в Україні продовжувався відповідними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), від 18.04.2022 № 2593/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX), від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX), від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, від 06.02.2023р. №58/2023, затвердженого Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX.

Також, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2023р. №341/22, затвердженого Законом України від 22 травня 2023 року № 2263-IX, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб

Отже, наразі, воєнний стан в Україні триває.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону №389-VІІІ правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч.2 ст.64 Конституції України.

Згідно вимог закріплених у ч.2 ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

При цьому, правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, яка у наведених вище положеннях частини другої ст. 64 Основного Закону відсутня.

З наведеного слідує, що в умовах воєнного стану законодавець на конституційному рівні допустив можливість обмеження соціальних прав громадян, що ґрунтовно було також враховано судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі.

Абзацом третім підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України прийняв постанову від 07.05.2022 №540 (далі - Постанова №540) «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затвердив Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок №540).

Вказаним Порядком визначено, що виплата грошової допомоги здійснюється у розмірах згідно з додатком, яким в свою чергу передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах:

- учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 491 гривня.

Суд першої інстанції вірно вказав у своєму рішенні, що Конституційним судом України сформовано у своїх рішеннях практику стосовно запровадження, шляхом прийняття нових законів, нових механізмів перерозподілу Державного бюджету України та використання бюджету Пенсійного фонду України у соціальній сфері, спрямованих на досягнення розумного балансу між інтересами окремих осіб, суспільства та держави.

Виходячи з аналізу приписів, викладених у рішеннях Конституційного суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008р., №3-рп/2012 від 25.01.2012р., №5-р/2018 від 22.05.2018р. можна дійти висновку про те, що держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, тощо.

Отже, враховуючи положення ст. 64 Конституції України, ч. 2 ст. 20 Закону № 389-VІІІ, ч. 7 ст. 20 та абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою №540.

Крім того, право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем виплачено позивачеві щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня у 2022 році розмірі 1 491, 00 грн, що відповідає розміру такої допомоги, визначеному в додатку до Порядку №540.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на введення воєнного стану в Україні та загальновідомі обставини значного дефіциту Державного бюджету України і переорієнтування спрямованості основного масиву бюджетних асигнувань на забезпечення ефективного покриття потреб Сил Оборони України, судова колегія приходить до висновку, що у межах чинного правового регулювання та стану суспільних відносин виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі, визначеному прийнятим на виконання Бюджетного кодексу України підзаконним актом, є правомірною.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність застосування відповідачем саме приписів Постанови КМ України №540 при нарахуванні та виплаті позивачу, як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі 1491грн., та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Правова позиція суду першої інстанції, з якою погоджується й апеляційний суд у даній справі, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.12.2022р. у справі №580/2869/22.

Колегія суддів оцінює критичного посилання апелянта на рішення Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20, в якості підстав для задоволення позовних вимог, оскільки після прийняття судових актів у цій зразковій справі відбулася зміна правового регулювання спірних правовідносин та обставин, що зумовили внесення змін до Бюджетного кодексу України.

За таких самих підстав відхиляються через необґрунтованість і решта посилань апелянта зокрема стосовно пріоритетності застосування норм Закону №3551-VI, неможливості звуження існуючих прав, тощо.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 242 КАС України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем доведено за встановлених спірних обставин справи правомірність дій у спірних правовідносинах, у зв`язку із чим у суду першої інстанції були наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів підтверджує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі №420/16810/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.