Справа № 140/4963/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4963/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 ) в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням попередньо виплачених сум) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення (в тому числі з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 140/9657/21).

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням попередньо виплачених сум) ОСОБА_1 : одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення (в тому числі з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21).

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо індексації грошового забезпечення починаючи з 01.02.2016 по 10.02.2022 дату виплати, щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки починаючи з 03.02.2018 (день виключення зі списків особового складу) по 10.02.2022 дату виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки) у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо індексації грошового забезпечення починаючи з 01.02.2016 по 10.02.2022 дату виплати, щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки починаючи з 03.02.2018 (день виключення зі списків особового складу) по 10.02.2022 дату виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 з 01.09.2015 по 03.02.2018, з 01.05.2016 має статус учасника бойових дій, є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи.

У зв`язку зі звільненням з військової служби в/ч НОМЕР_2 виплатила позивачу такі суми грошового забезпечення:

- грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік, за 2017 рік у червні 2017 року;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік у жовтні 2016 року, а за 2017 рік у грудні 2017 року;

- одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (03.02.2018 в день виключення зі списків військової частини);

- компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки (10.02.2022 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 140/9657/21).

Однак, відповідач не врахував до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати щомісячну додаткову грошову винагороду, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова №889) та індексацію грошового забезпечення, яка виплачена на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 140/9657/21.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про перерахунок одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №899. Однак, станом на 26.06.2022 відповідь на подану заяву позивач не отримав. Тому позивач звернувся до Міністерства оборони України із запитом від 29.06.2022 щодо стану розгляду заяви від 15.02.2022.

Листом від 07.07.2022 №304/фс відповідач відмовив позивачу перераховувати одноразові види грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди посилаючись на відсутність правових підстав.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що щомісячна грошова додаткова винагорода, передбачена Постановою №889, та індексація грошового забезпечення відповідають ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячними та мають постійний характер, а, відтак, вони повинні були бути враховані при виплаті усіх виплачених сум, а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій; грошової допомоги для оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

За таких обставин вважає дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату належних при звільненні виплат з урахуванням виплачених сум, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, та індексації грошового забезпечення протиправними.

Крім того, позивач зазначає, що компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016 року по 2018 рік підлягала виплаті позивачу в день виключення зі списків особового складу військової частини, тобто 03.02.2018, але була виплачена лише 10.02.2022 на виконання рішення суду від 24.12.2021.

Вважає, що відповідно до статті 3 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» позивач має право на нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплату компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016 року по 2018 рік з 01.03.2018 по 10.02.2022.

Також позивач зазначає, що індексація грошового забезпечення виплачується в тому ж місяці в якому виплачується грошове забезпечення. Тому сума індексації грошового забезпечення за кожний з місяців у періоді з 01.01.2016 по 03.02.2018 повинна виплачуватися в тому ж місяці, в якому виплачено грошове забезпечення за відповідний місяць, натомість, недоплачена частина індексації грошового забезпечення, в зазначеному періоді, за кожний місяць виплачена лише на виконання рішення у справі №140/9657/21, тобто з порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення. А тому вважає, що відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» позивач має право на компенсацію за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 по 10.02.2022.

За таких обставин просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 провадження у справі було зупинено та ухвалою суду від 13.03.2023 провадження у справі поновлено.

У відзиві на позовну заяву від 10.08.2022 №5523 відповідач позовні вимоги не визнав у зв`язку з їх безпідставністю. З посиланням на накази Міністерства оборони України, які регулювали умови та порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення, вказує на відсутність підстав для врахування при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення індексації грошового забезпечення, а також будь яких допомог. Наголошує, що ні Законом №2011-ХІІ, ні наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, а також іншим законодавством не визначено та не врегульовано питання віднесення індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди до видів грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення входить як складова щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця та немає систематичного характеру.

Також зазначає, що оскільки на даний час існує спір з приводу розміру компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, а звідси і розміру усієї суми, яка була нарахована та виплачена позивачеві відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі 140/9657/21, вимога позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки, є передчасною та у даному позові задоволенню не підлягає.

Відповідач зазначає, що командування військової частини НОМЕР_2 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у позові, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 01.09.1015 по 03.02.2018, що підтверджується копіями витягів з із наказу командира військової частини НОМЕР_3 -польова пошта (по стройовій частині) від 01.09.2015 №189 (а.с. 39) та із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.02.2018 №25 (а.с. 12), з 01.05.2016 має статус учасника бойових дій, є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи що підтверджується копіями посвідчень (а.с. 11).

Як слідує із копій карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2016 рік (а.с. 19), за 2017 рік (а.с. 20) позивачу була виплачена грошова допомогу на оздоровлення за 2016 рік у липні 2016 року, за 2017 рік у червні 2017 року; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік у жовтні 2016 року, а за 2017 рік у грудні 2017 року.

У зв`язку зі звільненням з військової служби ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується копією із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.02.2018 №25 (а.с. 12).

З матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №140/9657/21 у лютому 2022 року відповідачем було сплачено позивачу компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки та індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 03.02.2018 у загальній сумі 88368,92 грн. Наведене підтверджується копією картки особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік (а.с. 24).

Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою від 15.02.2022 про перерахунок виплачених йому одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №899 (а.с. 13 -14). ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із запитом від 29.06.2022 щодо стану розгляду заяви від 15.02.2022 (а.с. 15).

Листом від 07.07.2022 №304/фс відповідач відмовив позивачу у перерахуванні одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди посилаючись на відсутність правових підстав (а.с. 17 -18).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон України № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються вказаним та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону України № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон України № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону України № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою, третьою статті 9 Закону України № 2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою вказаної статті визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Як передбачено пунктом 1 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889» для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 вказаної постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 % місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 % місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 % місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 % місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Судом з карток особового рахунку військовослужбовця за 2016-2018 роки (а.с. 19-21) встановлено, що позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 161), щомісяця, починаючи, зокрема з січня 2016 року по лютий 2018 року, тобто мала постійний (систематичний) характер.

Суд зазначає, що в пункті 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.210 №595 (далі Інструкція №595) (яка застосовувалась в період проходження служби позивачем до 16.12.2016), пункті 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої від 24.10.2016 № 550 (Інструкція № 550) (яка застосовувалася період проходження служби позивачем з 16.12.2016), вказується, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення. Пунктом 8 Інструкції №595 та пунктом 8 Інструкції №550 визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 9 зазначених Інструкцій розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Водночас, застосовуючи Інструкції №595 та № 550 як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, частиною четвертою статті 9 Закону України № 2011-XII Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 констатував наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2016 та 2017 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої вищевказаною постановою.

У постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 у справі №820/3423/18 зазначив, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про визнання протиправними дій Військової частини щодо здійснення розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016р., 2017р. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017р. без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди із зобов`язанням здійснити перерахунок вказаних сум з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійсненням виплат донарахованих сум. Суд зазначає, що як грошова допомога на оздоровлення, так і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань розраховуються з розміру місячного грошового забезпечення, до складу якого, в свою чергу, входить додаткова грошова винагорода, а тому вказані виплати повинні здійснюватись з урахуванням такої додаткової грошової винагороди.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, мала постійний характер (виплачувалася позивачу, зокрема з січня 2016 року по лютий 2018 року щомісяця), то відповідно до положень статті 9 Закону №2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду даної справи відповідач не надав суду доказів того, що щомісячна додаткова грошова винагорода була включена в розрахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Відтак, з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ суд зазначає таке.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, спеціальним законом прямо передбачено правило безумовної індексації грошового забезпечення військовослужбовця, котре не поставлено у залежність від дії будь-яких факторів.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, а також а також при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Необхідність включення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення з якого здійснюється розрахунок: одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням зі служби; грошової допомоги для оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань підтверджується висновками щодо застосування норм права, які викладені у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №820/3423/18.

Як слідує з матеріалів справи, станом на час виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у липні 2016 року у розмірі 6973,88 грн, у травні 2017 року у розмірі 7076,88 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у жовтні 2016 року у розмірі 7076,88 грн, у грудні 2017 року у розмірі 7076,88 грн, одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ, у лютому 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась.

Таким чином, в даному випадку були відсутні правові підстави для включення індексації до складу зазначених видів допомоги.

Водночас, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 в справі №140/9657/21 поновлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення.

Як слідує з наявного в справі розрахунку суми індексації згідно постанови Кабінету Міністрів Міністрів України від 17.07.2003 №1078, яка належить до виплати ОСОБА_1 (а.с. 23), позивачу було нараховано та виплачено індексацію за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, отже вона мала постійний характер, а, відтак підлягає включенню до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017 роки, а також одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21 зобов`язано в/ч НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату грошову компенсацію за невикористані календарні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

З розрахунку суми коштів, необхідних для виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 (а.с.22) вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, а також індексація грошового забезпечення у розрахунок грошового забезпечення для виплати позивачу компенсації за невикористані календарні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 2018 роки включені не були.

Позивач звертався із заявою від 15.02.2022, в якій просив здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням попередньо виплачених сум) ОСОБА_1 : одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення з якого нараховуються відповідні виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення (в тому числі з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21).

Листом від 07.07.2022 №304/фс відповідач відмовив позивачу у перерахуванні одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди посилаючись на відсутність правових підстав (а.с. 17 -18).

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ, з урахуванням індексації грошового забезпечення, а також ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагорода, передбаченої Постановою №889, та індексації грошового забезпечення.

Відтак, з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки одноразової грошової допомоги при звільнені, передбаченої частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ, з урахуванням індексації грошового забезпечення, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, та індексації грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, ж учаснику бойових дій за 2016-2018 роки) у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо індексації грошового забезпечення починаючи з 01.02.2016 по 10.02.2022 дату виплати, щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки починаючи з 03.02.2018 (день виключення зі списків особового складу) по 10.02.2022 дату виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, ж учаснику бойових дій за 2016-2018 роки) у зв`язку з порушенням строків їх виплати щодо індексації грошового забезпечення починаючи з 01.02.2016 по 10.02.2022 дату виплати, щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки починаючи з 03.02.2018 (день виключення зі списків особового складу) по 10.02.2022 дату виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що при нарахуванні та виплаті позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки на виконання рішення суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21 не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, та індексацію грошового забезпечення, а, відтак, вони не були враховані і у розмір усієї суми, яка була нарахована та виплачена позивачеві відповідачем на виконання цього рішення.

За таких обставин вимога позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 03.02.2018 та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки, є передчасною та у даному позові задоволенню не підлягає.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням попередньо виплачених сум) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення (в тому числі з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 140/9657/21).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням попередньо виплачених сум) ОСОБА_1 : одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення з якого нараховуються відповідні виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та індексації грошового забезпечення (в тому числі з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №140/9657/21).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський