Справа № 380/16662/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського апеляційного суду (49000, м. Дніпро, вул. Харківська, 13, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Дніпровського апеляційного суду які полягають у не наданні відповіді на запит ОСОБА_1 щодо отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року;

- зобов`язати юридичну особу Дніпровський апеляційний суд надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року.

Позовні вимоги позивач аргументує тим, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді запиту ОСОБА_1 від 02 листопада 2022 року, зокрема ненадання копії ухвали Дніпропетровського апеляційного суду постановлену за результатами розгляду заяви від 27 жовтня 2022 року про роз`яснення незрозумілого рішення суду. Зазначає, що відповідно до статті 19 Закону «Про доступ до публічної інформації» вказано, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Відтак звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що 02 листопада 2022 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи трьох запитів на отримання публічної інформації та відповідні запити. Запит №1 - надіслати на електронну адресу та поштою документ - ухвалу Дніпровського апеляційного суду, постановленої за результатом розгляду заяви від 14 липня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення. Запит №2 - надіслати на електронну адресу та поштою документ - ухвалу Дніпровського апеляційного суду, постановленої за результатом розгляду заяви від 17 вересня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення. Запит №3 - надіслати на електронну адресу та поштою документ - ухвалу Дніпровського апеляційного сулу, постановленої за результатом розгляду заяви від 27 жовтня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення. 4 листопада 2022 року Дніпровський апеляційний суд на клопотання відповідача ОСОБА_1 від 2 листопада 2022 року щодо долученим до матеріалів справи запитів на отримання публічної інформації та направлення на електрону адресу та поштою документів - ухвал Дніпровського апеляційного суду, постановлених за результатом розгляду заяв від 14 липня 2022 року, 17 вересня 2022 року та від 27 жовтня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення, повідомив, шо положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на надання інформації про стан розгляду (руху) справ. Додатково повідомив, що про результати розгляду заяв від 14 липня 2022 року, 17 вересня 2022 року та від 27 жовтня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення, відповідач ОСОБА_1 буде повідомлений у встановленому Законом порядку. Також зазначає, позивачем надсилалися заяви про роз`яснення судового рішення, які тривалий час не могли бути розглянуті, так як позивачем заявлялися відводи колегії суддів, яка мала роз`яснити судові рішення, а звернення подавалися про надання інформації про стан розгляду (руху) справ, положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути застосованим. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року відведено суддю Гавдика З.В., у справі № 380/16662/22 в порядку самовідводу та адміністративну справу передано для повторного автоматизованого розподілу справ в порядку ст. 31 КАС України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Брильовського Р.М.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду справу №380/16662/22 та відкрито провадження у справі.

06 квітня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про відвід судді Брильовського Р.М. від участі у розгляді справи №380/16662/22.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №380/16662/22 заяву про відвід судді Брильовського Р.М. передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для її розгляду.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Ланкевича А.З. від 12 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Брильовського Р.М. у справі №380/16662/22 відмовлено повністю.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 2 листопада 2022 року надіслав на електронну пошту Дніпровського апеляційного суду запит на публічну інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позивач в вищезазначеному запиті просив надати інформацію, яка стосується розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 жовтня 2022 року про роз`яснення незрозумілого рішення суду.

Станом на 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 від Дніпровського апеляційного суду жодної відповіді на запит про надання публічної інформації не отримав.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

За змістом статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Аналізуючи зміст запитуваної позивачем інформації суд встановив, що така інформація є публічною, оскільки отримана чи мала б бути отримана відповідачем в процесі виконання повноважень щодо організаційного забезпечення роботи суду.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VІ, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону № 2939-VІ, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VІ встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частина перша статті 20 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації в порядку, визначеному Законом № 2939-VI, однак станом на 14 листопада 2022 року жодної інформації не отримав.

Відповідно до статті 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач не надав жодної інформації на запит від 02.11.2022.

Підсумовуючи, суд зазначає, що встановлені обставини справи свідчать про те, що:

по-перше, у даному випадку відповідач вважається розпорядником публічної інформації в розумінні вимог Закону № 2939-VI та несе обов`язки, визначені цим законом;

по-друге, позивач жодної відповідні на запит від 02.11.2022 не отримав.

Також суд встановив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107262567) ОСОБА_1 є відповідачем у справі 184/2697/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Скіфське містечко» про стягнення заборгованості за витратами на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Разом з тим, суд зазначає, що частиною сьомою статті 6 Закону №2939-VI передбачено, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. У такому випадку копія документа повинна надаватися у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Таким чином, Закон України «Про доступ до публічної інформації» прямо забороняє розпоряднику інформації відмовляти у доступі до документу, натомість наділяючи розпорядника інформації правом визначення обсягів інформації, що надається.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відзиві на позов відповідач детально розписав хронологію розгляду цивільної справи №184/2697/21 Дніпровським апеляційним судом та зазначив, що « 4 листопада 2022 року - Дніпровський апеляційний суд (м.Кривий Ріг) на клопотання відповідача ОСОБА_2 від 02 листопада 2022 року щодо долученим до матеріалів справи запитів на отримання публічної інформації та направлення на електрону адресу та поштою документів - ухвал Дніпровського апеляційного суду, постановлених за результатом розгляду заяв від 14 липня 2022 року, 17 вересня 2022 року та від 27 жовтня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення, повідомив, що положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на надання інформації про стан розгляду (руху) справ. Додатково повідомив, що про результати розгляду заяв від 14 липня 2022 року. 17 вересня 2022 року та від 27 жовтня 2022 року щодо роз`яснення незрозумілого судового рішення, відповідач ОСОБА_1 буде повідомлений у встановленому Законом порядку».

Однак, відповідач не надав суду жодних доказів про те, що він повідомляв позивача повідомляв про стан розгляду його запиту від 2.11.2022, а також про надання кінцевої відповіді позивачу.

Таким чином суд встановив, що відповідач не надав ОСОБА_1 відповіді на його запит від 2 листопада 2022 року в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку, що в свою чергу суперечить вимогам Закону № 2939-VI, яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну публічну інформацію.

Суд враховує, що уразі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що звернення подавалися про надання інформації про стан розгляду (руху) справ, положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути застосованим, з огляду на наступне.

Предметом спору у справі №380/16662/22 є оскарження ОСОБА_1 дій розпорядника публічної інформації (Дніпровського апеляційного суду) у частині доступу до публічної інформації, а не оскарження невчинення Дніпровським апеляційним судом певних процесуальних дій в межах розгляду цивільної справи № 184/2697/21.

Відповідно, суд вважає помилковим покликання відповідача на те, що у цій справі оскаржується невчинення Дніпровським апеляційним судом певних процесуальних дій в межах розгляду цивільної справи № 184/2697/21, а тому положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути застосованим.

Отже, відповідач не подав належних доказів правомірності своїх дій щодо не розгляду запиту позивача. В той же час позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Оскільки, станом на 14.11.2022 позивач не отримав жодної відповіді на запит про надання публічної інформації, що й стало підставою для звернення до суду у цій справі, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації на запит позивача від 02.11.2022.

При цьому суд враховує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи у співставленні з позовними вимогами суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправним надання відповідачем інформації на запит ОСОБА_1 від 2.11.2022 та зобов`язання відповідача надати відповідь на запит на отримання публічної інформації від 2 листопада 2022 року.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського апеляційного суду (49000, м. Дніпро, вул. Харківська, 13, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовільнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровського апеляційного суду яка полягає у не наданні відповіді на запит ОСОБА_1 щодо отримання публічної інформації від 2 листопада 2022 року.

Зобов`язати Дніпровський апеляційний суд надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський