Справа № 200/4878/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Справа№200/4878/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не вжиття заходів реагування при перевірці заяви від 26.01.2021 року за зверненням ОСОБА_1 , в інтересах і від імені ОСОБА_2 щодо невиконання обов`язку по її об`єктивній та всебічній перевірці;

- зобов`язання вжити заходи реагування шляхом проведення об`єктивної та всебічної перевірки за заявою від 26.01.2021 року за зверненням ОСОБА_1 , в інтересах і від імені ОСОБА_2 ;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 26.01.2021 року за зверненням ОСОБА_1 , в інтересах і від імені ОСОБА_2 ;

- стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України в розмірі 1000000,00 грн., з урахуванням доповнення до позову від 20.10.2021 року.

Крім того, просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 січня 2021року позивач звернувся до відповідача в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 з заявою про вчинення його матір`ю адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, в якій просив провести повне та всебічне з`ясування обставин щодо домашнього насильства стосовно її сина економічного характеру.

Зокрема, позивач вважає, що його колишня дружина ОСОБА_3 з 04 січня 2021 року не дає синові медичних препаратів, призначених дитячим неврологом, внаслідок чого завдається шкода здоров`ю дитини.

До заяви позивач додав свої пояснення, свідоцтво про народження дитини, скріншот листування з ОСОБА_3 , медичний висновок дитячого невролога.

Проте, отримана від відповідача відповідь від 11.02.2021 року про те, що після проведеної слідчим відділом поліції перевірки у діях ОСОБА_3 не встановлено ознак кримінального правопорушення, не влаштувала позивача.

Вважає, що проведена відповідачем перевірка є необ`єктивною, оскільки позивач просив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної, а не кримінальної відповідальності.

Зазначає, що з матеріалів проведеної перевірки не вбачається доказів, які б підтверджували окреслені в його заяві від 26.01.2021 року питання, висновки зроблені виключно зі слів ОСОБА_3 без урахування поданих позивачем до заяви доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року адміністративну справу № 200/4878/21 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відповідно до ст. 29 КАС України передано на розгляд до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, оскільки, суд дійшов висновку, що даний позов з приводу бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності підсудний місцевому загальному суду як адміністративному. Тобто, наведеною ухвалою суду, яка набрала законної сили, визначено предметну підсудність даної справи.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 31 травня 2021 року адміністративну справу № 200/4878/21 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, передано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, оскільки, ОСОБА_1 є присяжним Іллічівського районного суду м. Маріуполя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 липня 2021 року адміністративну справу № 200/4878/21 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії всупереч ст. 30 КАС України передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду, оскільки, позов поданий саме з бездіяльності суб`єкта владних повноважень стосовно не складання протоколу про адміністративне правопорушення та щодо зобов`язання фактично скласти протокол про адміністративне правопорушення, а зазначені вимоги, на думку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя підсудні окружному адміністративному суду.

03 серпня 2021 року справа надійшла до Донецького окружного адміністративного суду, за наслідком автоматичного розподілу вказаної судової справи, справу передано на розгляд судді Голубовій Л.Б.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

12 серпня 2021 року адміністративна справа № 200/4878/21 витребувана до Першого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з подачею апеляційної скарги.

15 вересня 2021 року ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження через несплату позивачем судового збору. Адміністративну справу № 200/4878/21 спрямовано до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху (ч.13 ст.171 КАС України), оскільки позивачем до позовної заяви не надано платіжне доручення про сплату судового збору відповідно до норм Закону України «Про судовий збір». При цьому суд послався на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, якою було відмовлено у відкритті апеляційного провадження через несплату позивачем судового збору.

03 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав несплати судового збору, а доказів порушення інтересів малолітньої дитини позивача матеріали справи не містили.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу Лємєшева Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №200/4878/21 задоволено. Скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №200/4878/21 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року справу прийнято до провадження судді Голубової Л.Б.

Відповідачем надано письмові пояснення від 26.10.2021 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що під час проведеної перевірки за заявою ОСОБА_1 в діях ОСОБА_3 не встановлено ознак кримінального правопорушення. Письмових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків не було, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доведено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2017 року Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

26 січня 2021року позивач звернувся до відповідача з заявою про вчинення матір`ю дитини адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, в якій просив поставити свою колишню дружину ОСОБА_3 на профілактичний облік та провести своєчасне, всебічне та повне з`ясування обставин щодо домашнього насильства економічного характеру стосовно їхнього малолітнього сина.

Так, позивач зазначає, що його колишня дружина ОСОБА_3 з 04 січня 2021 року не дає синові медичних препаратів, призначених йому дитячим неврологом, внаслідок чого завдається шкода здоров`ю дитини.

Крім того, позивач зазначив у заяві, що у разі ухилення від дотримання вимог КУпАП при проведенні перевірки, винні особи будуть притягнуті до відповідальності згідно чинного законодавства.

Також до заяви позивач додав свої пояснення, свідоцтво про народження дитини, скріншот листування з ОСОБА_3 , медичний висновок дитячого невролога від 04.01.2021 року, консультативний висновок невролога ОСОБА_4 від 09.01.2021 року, тощо.

Відповідно до пояснень позивача від 26.01.2021 року він 22.12.2020 року письмово нагадав колишній дружині ОСОБА_3 про необхідність отримання дитиною послуг лікування, проте остання не забезпечила явку дитини 04.01.2021 року до лікаря.

Між тим, згідно з роздруківкою огляду дитячого невролога клініки «Медифаст» ОСОБА_4 від 04.01.2021 року дитина позивача начебто скаржиться не неспокійний сон. При цьому, мати не привела дитину до зазначеного невролога. Тобто, про скаргу дитини на неспокійний сон лікар написала виключно за слів ОСОБА_1 , поставивши дитині попередній діагноз: 203.3 - огляд при підозрі на розлад нервової системи та порекомендувавши огляд дитини в умовах поліклініки за направленням педіатра.

Таким чином, вказана роздруківка від 04.01.2021 року відтворена дитячим неврологом виключно зі слів ОСОБА_1

09.01.2021 року позивач самостійно відвів сина до дитячого невролога ОСОБА_4 , яка встановила дитині діагноз: соматоформний розлад, астеноневротичний синдром та призначила лікування (Магне-В6, вітамінний комплекс Супрадин та заспокійливий чай).

Позивач зазначає, що придбав ліки, проте мати його сина не бажає їх давати дитині, вчиняючи таким чином домашнє насильство. В якості доказу Лємєшев надав скріншот з месенджеру Вайбер з записами неприязної розмови між ним та колишньою дружиною.

На заяву позивача від 26.01.2021 року відділ поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області надіслав відповідь від 11.02.2021 року, в якій зазначив про те, що після проведеної слідчим відділом поліції перевірки у діях ОСОБА_3 не встановлено ознак кримінального правопорушення. ОСОБА_3 надала пояснення, що дає синові призначені дитячим неврологом Магне-В6, вітаміни Супрадин та з ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда щодо недопущення насильства в сім`ї.

Також позивачеві було роз`яснено порядок оскарження результатів розгляду його заяви.

Наведене вище також підтверджується довідкою посадових осіб відділ поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 11.02.2021 року, відповідним рапортом від 10.02.2021 року та письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 09.02.2021 року, які увійшли до матеріалів перевірки за заявою позивача від 26.01.2021 року.

Разом з тим, позивач вважає протиправною бездіяльністю з боку відповідача щодо не вжиття заходів реагування при перевірці його заяви від 26.01.2021 року.

Зокрема, позивач вважає, що проведена відповідачем перевірка є необ`єктивною, оскільки позивач просив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної, а не кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади діяльності, а також статус поліцейських встановлено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580- ІІІV (далі Закон № 580- ІІІV).

Відповідно до ст. 3 Закону № 580-ІІІV завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Основні повноваження поліції передбачено статтею 23 Закону № 580-ІІІV.

Зокрема, поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 580-ІІІV поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 2 цього Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства;

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

За приписами частини 1 ст. 10 вищевказаного Закону до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать:

1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них;

2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України;

3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися;

4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників;

5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством;

6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії;

7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством;

8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону;

9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ст. 254 КУпАП Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 255 КУпАП визначено коло осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема належать органи Національної поліції, які в свою чергу мають право складати протоколи за статтею 173-2 про вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Відповідно до частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, -

тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позивача від 26.01.2021 року відповідачем проведено перевірку, яку розпочато відповідачем 26.01.2021 року та закінчено 10.02.2021 року.

При цьому, відповідач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19.

Колегія суддів Верховного Суду також дійшла висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі 3813/4640/17.

За таких обставин, проведену відповідачем перевірку не можна вважати бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, а формулювання відповідача стосовно відсутності кримінального, а не адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_3 ніяким чином не вплинуло на висновки проведеної перевірки.

Окремо слід зазначити, що соматоформні розлади (захворювання, яке дитячий невролог встановила без огляду дитини зі слів позивача 04.01.2021 року) група психогенних захворювань, що характеризуються фізичними патологічними симптомами, що нагадують соматичне захворювання, але при цьому не виявляється ніяких органічних проявів, які можна було б віднести до відомої медицині хвороби. Тому лікар призначила дитині виключно вітаміни з мінералами та чай, оскільки дитина не мала певного соматичного захворювання. Зокрема, матеріали справи не містять доказів зворотного.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з приписами частин 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторонами на надано до матеріалів справи жодних доказів протиправної бездіяльності відповідача.

Наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 затверджено Інструкцію з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.

Відповідачем відповідно до розділу ХІ вказаної Інструкції своєчасно проведено перевірку, опитано колишню дружину позивача та направлено висновки перевірки позивачу, тому підстав вважати протиправною бездіяльність відповідача немає.

Крім того, судом не встановлено порушення прав дитини позивача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів їх порушення. Суд не бере до уваги надані позивачем особисті пояснення та скріни його розмов з колишньою дружиною, оскільки позивач є зацікавленою особою, а тому їх не можна вважати належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.73, 75, 76 КАС України.

На підставі зазначеного, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню, оскільки судом в даній справі не встановлено протиправності бездіяльності відповідача.

Вимоги стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України в розмірі 1000000,00 грн. є похідними від первинних вимог, а тому також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат позивач ОСОБА_1 не сплачував судовий збір за подання позову, у позові відмовлено, а тому відсутні витрати, що підлягають відшкодуванню.

Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87516, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Перемоги, буд. 27) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова