Справа № 161/2006/23
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2006/23
Провадження № 2-а/161/90/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.

за участю:

представника відповідача Курцеби Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Свій позов, враховуючи заперечення та письмові пояснення, мотивує тим, що 24.01.2023 року на відділенні поштового зв`язку отримала від відповідача постанову АА №00003833 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 13.01.2023 року, згідно якої, її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за порушення пункту 22.5 ПДР України.

Вважає дану постанову безпідставною та необґрунтованою, винесеною без належного з`ясування усіх обставин справи щодо її вини та складу адміністративного правопорушення, оскільки, транспортний засіб, який зафіксований в автоматичному режимі, хоча і належить їй на праві власності, однак, на законних підставах перебуває у користуванні ПП «ВІО».

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову АА №00003833 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 13.01.2023 року, закрити провадження у справі та стягнути судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є автоматично внесені до автоматично сформованої постанови показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. За автоматичним запитом до ГСЦ щодо належного користувача транспортного засобу, встановлено, що відповідальною особою є саме позивач ОСОБА_1 , не зважаючи на наявність нотаріально посвідченого договору найму/оренди щодо передачі даного транспортного засобу ПП «ВІО», оскільки, ні позивач, ні ПП «ВІО» не вжили жодних заходів щодо внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено

До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.01.2023 року старшим держаним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Савченком В.О. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України №00003833 (далі постанова), якою позивача визнано винною у вчиненні порушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн. (а.с. 17).

Із постанови вбачається, що 28.11.2022 року о 18 год. 31 хв., за адресою М-30, км 88+024, Тернопільська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб IVECO Eurotech 190E30, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,737% (1,695 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тонн (а.с. 17).

Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів (ЄДРТЗ) власником транспортного засобу IVECO Eurotech 190E30, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , право користування належить ПП «ВІО», відомості про належного користувача відсутні (а.с. 86-87).

Як на підставу відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпаП, позивач посилається на ту обставину, що в передбаченому законом порядку, а саме згідно договору найму /оренди/ транспортних засобів від 07.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «ВІО», посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Смитюк Л.Г. за №2014, передала транспортний засіб IVECO Eurotech 190E30, д.н.з. НОМЕР_1 , у строкове платне користування ПП «ВІО» для здійснення господарської діяльності як на території України так і за її межами (а.с. 25-28), а тому, саме ПП «ВІО» мало визначити належного користувача та внести дані про нього до ЄДРТЗ. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до частини другої вказаної вище статті КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою КМУ від 14.11.2018 № 1197 (далі - Порядок №1197) визначав процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) на момент вчинення адміністративного правопорушення. (Втратив чинність на підставі постанови КМУ від 8 жовтня 2022 року №1145 Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів).

Пунктом 2 Порядку №1197 (що діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення) передбачено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, у разі відсутності даних про належного користувача транспортного засобу адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Таким чином, уклавши договір найму /оренди/ транспортних засобів від 07.05.2019 року, ані ОСОБА_1 , ані орендар ПП «ВІО», якому був переданий транспортний засіб IVECO Eurotech 190E30, д.н.з. НОМЕР_1 у користування, не вжили жодних заходів щодо внесення відомостей про належного користувача до ЄДРТЗ.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо того, що 08.05.2019 року на транспортний засіб IVECO Eurotech 190E30, д.н.з. НОМЕР_1 для ПП «ВІО» видано свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон серії НОМЕР_2 на термін до 07.05.2025 року (а.с. 20-21,60), що виключає її відповідальність, оскільки, такі відомості не підтверджують реєстрацію права власності на вказаний транспортний засіб за ПП «ВІО», та видане згідно п. 51 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, яке не свідчить про зміну власника транспортного засобу, або внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортним засобом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на час винесення постанови №00003833 від 13.01.2023 року набрав чинності Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою КМУ від 08.10.2022 року № 1145, відповідно до п. 3 якого, єдиною підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування. Також, у цьому Порядку термін заявники вживається у такому значенні: заявники - власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Зазначені норми права вказують на те, що саме з ініціативи власника до Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться відомості про належного користувача транспортного засобу.

Також суд враховує, що матеріали справи не містять доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Таким чином, позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу в ЄДРТЗ на час розгляду справи, а також те, що належний користувач не звертався до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідальність має нести власник транспортного засобу - позивач у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що посадова особа Державної служби України з безпеки на транспорті при винесенні оскаржуваної постанови про порушення п. 22.5 ПДР України та накладення адміністративного стягнення саме на позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а оскаржувані постанови без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Залишити без змін постанову Державної служби України з питань безпеки на транспорті серії АА №00003833 від 13 січня 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), , адреса місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.