Справа № 380/16472/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 .

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами :

- скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 № 290-ОД від 13 жовтня 2022 року "Про результати службового розслідування за фактом перебування на військовій службі в нетверезому стані, військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 начальника відділення контролю та забезпечення заходів безпеки штабу частини в частині притягнення майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення " ОСОБА_2 ".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що під час проходження військової служби у В/Ч НОМЕР_1 , 26.09.2022. відносно ОСОБА_1 , було складено протокол №20 від 26 вересня 2022 року про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що ОСОБА_1 26 вересня 2022 року перебував на території військової частини НОМЕР_1 в нетверезому стані, а також те що він, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує, Акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду від 26.09.2022. Вважає, що дії командира Військової частини НОМЕР_1 при внесенні наказу № 290-ОД від 13 жовтня 2022 року являються незаконними та неправомірними, такі дії являються наслідком конфлікту, який склався між м-р. ОСОБА_1 , та його начальником відділу планування організації контролю та безпеки штабу в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 , який являється його безпосереднім начальником, тому відповідно м-р. ОСОБА_1 . Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 18 листопада 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що 26.09.2022 з рапорту начальника відділу планування, організації контролю та безпеки штабу військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що позивач перебував на території військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Це і стало підставою для проведення службового розслідування, за результатами якого складено акт службового розслідування від 11.10.2022 №227 та прийнято рішення командиром військової частини НОМЕР_1 , що оформлено наказом від 13.10.2022 №290-ОД «Про результати службового розслідування за фактом перебування в нетверезому стані майора ОСОБА_1 ». Оскільки в діях Позивача 26.09.2022 були наявні ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), командиром підрозділу, який уповноважений командиром військової частини НОМЕР_1 відповідно до статті 255 КУпАП, було складено протокол МЦМБ №20 про військове адміністративне правопорушення. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2023 у справі №944/5155/22 підтверджено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП. Такий висновок суд зробив на основі матеріалів, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 . Постанова Яворівського районного суду Львівської області набрала законної сили 10.02.2023 та позивачем не оскаржувалася. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 було повністю доведено вину позивача та прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_1 13.10.2022 №290-ОД «Про результати службового розслідування за фактом перебування в нетверезому стані майора ОСОБА_1 ». Підставність прийнятого рішення підтверджується і постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30.01.2023 у справі №944/5155/22, відповідно до якої підтверджено що саме військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 було вчинено діяння - 26.09.2022 виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 під час несення військової служби в умовах особливого періоду та відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника відділення контролю та забезпечення заходів безпеки штабу частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

Начальником відділу планування організації контролю та безпеки штабу підполковник ОСОБА_3 , доповів рапортом на ім`я начальника штабу частини НОМЕР_1 (Вх. №6681 від 26.09.2022) про те, що начальник відділення контролю та забезпечення заходів безпеки відділу планування організації контролю та безпеки штабу частини майор ОСОБА_1 26.09.2022 перебував на території військової частини НОМЕР_1 в нетверезому стані, а також те, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В результаті підполковник ОСОБА_3 в присутності підполковника ОСОБА_4 , та старшого солдата ОСОБА_5 склав протокол №20 (а.с.16-17) про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172/20 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.09.2022 про те, що 26.09.2022 о 15 год. 29 хвилин був виявлений в стані алкогольного сп`яніння майор ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 під час дії особливого періоду.

Згідно акту фіксації відмови від 26.09.2022 (а.с.12) ОСОБА_1 26 вересня 2022 року перебував на території військової частини НОМЕР_1 в нетверезому стані та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно даних обставин та фактів 27.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ про призначення службового розслідування за фактом перебування в нетверезому стані майора ОСОБА_1 (а.с.7)

Відповідно до наказу № 290-ОД від 13 жовтня 2022 року, підставою для винесення наказу та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало виявлення підполковником ОСОБА_3 , майора ОСОБА_1 , який 26.09.2022. перебував на території військової частини НОМЕР_1 в нетверезому стані, а також що останній відмовився від складення Акту фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтею 13 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) гідності (стаття 241 Статуту).

Як встановлено з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_1 прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності позивача, що оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_1 13.10.2022 №290-ОД «Про результати службового розслідування за фактом перебування в нетверезому стані майора ОСОБА_1 ».

Суд враховує, що правову оцінку складу адміністративному правопорушенню за частиною третьою статті 172-20 КУпАП надано судовим рішенням від 30.01.2023 у справі №944/5155/22 (Дата набрання законної сили: 10.02.2023).

Як слідує з постанови Яворівського районного суду від 30.01.2023 у справі №944/5155/22, суд закрив провадження про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В свою ж чергу, згідно вказаного рішення суду встановлено факт перебування позивача 26 вересня 2022 року о 15 год. 29 хв. в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану. Вина правопорушника ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, зокрема висновком №891 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану алкогольного сп`яніння від 14.08.2022 року, письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 4 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 статті 78 КАС України, передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарного правопорушення, а відтак відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу відповідача.

Таким тином, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно частиною першою статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 - відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 17.05.2023

Суддя Коморний О.І.