Справа № 580/6535/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6535/22 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову відповідача в частині не зарахування позивачу до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу роботи на посаді народного судді Придніпровського районного суду м. Черкаси, судді Черкаського обласного суду, судді Придніпровського районного суду, також періоду проходження строкової військової служби з 05.05.1973 по 09.05.1975 - 2 роки 5 днів, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1796 по 01.07.1980 - 1 рік 11 місяців, періоду роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси у період з 01.08.1980 по 14.09.1988 - 8 років 1 місяць 14 днів;

- зобов`язати відповідача при перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання зарахувати до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби з 05.05.1973 по 09.05.1975 - 2 роки 5 днів, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1976 по 01.07.1980 - 1 рік 11 місяців, періоду роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси у період з 01.08.1980 по 14.09.1988 - 8 років 1 місяць 14 днів, роботу на посаді народного судді Придніпровського районного суду м.Черкаси - 8 років 5 місяців, роботу на посаді судді Черкаського обласного суду - 3 роки 7 місяців 22 дні, роботу на посаді судді Придніпровського районного суду - 15 років 11 місяців 13 днів, а всього - 40 років 25 днів та виплачувати позивачу щомісячне грошове утримання у розмірі, визначеному з урахуванням цього стажу;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 недоотриману ним різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання до моменту здійснення перерахунку з урахуванням стажу, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 40 років 25 днів.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому у зарахуванні до стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, інші періоди, які мають враховуватися для обрахування щомісячного грошового утримання судді, а саме: період проходження строкової військової служби з 05.05.1973 по 09.05.1975 - 2 роки 5 днів, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1796 по 01.07.1980 - 1 рік 11 місяців, періоду роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси у період з 01.08.1980 по 14.09.1988 - 8 років 1 місяць 14 днів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зробив висновок, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що дійчим законодавством на час звернення позивача за призначенням щомісячного грошового утримання такі періоди не мають враховуватися при обрахуванні цієї виплати, через що відповідач діяв в межах закону.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у періоди:

- з 05.05.1973 по 09.05.1975 проходив службу в лавах Радянської Армії;

- з 29.09.1975 по 30.08.1976 проходив службу в органах МВС УРСР;

- 01.09.1796 по 01.07.1980 навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського;

- з 01.08.1980 по 14.09.1988 проходив службу в органах МВС УРСР;

- з 12.09.1988 по 08.04.1992 працював народним суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси;

- з 09.04.1992 по 02.07.1992 працював в.о. заступника голови Придніпровського районного суду м.Черкаси;

- з 03.07.1992 по 11.02.1997 працював заступником голови Придніпровського районного суду м.Черкаси;

- з 12.02.1997 по 03.10.2000 суддя Черкаського обласного суду;

- з 04.10.2000 по 16.09.2016 працював головою Придніпровського районного суду м.Черкаси.

08.11.2022 відповідач на звернення позивача щодо зарахування до його стажу, який дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді також період проходження строкової військової служби, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та періоду роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси, листом від 08.11.2022 №6589-6561/С-03/8-2300/22 повідомив позивача про те, що положенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини терміну навчання в юридичному інституті та періоду роботи на посаді слідчого.

Вказані обставини підтверджені належними доказами і не є спірними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість апеляційної скарги відповідача і зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

В силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VI).

Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Зазначена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015, №№ 18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з абзацом четвертим п. 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Закону №2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ (30.07.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зі системного аналізу вищенаведених норм закону можна зробити висновок, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Матерілами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у періоди з 05.05.1973 по 09.05.1975 проходив службу в лавах Радянської Армії, з 01.09.1976 по 01.07.1980 навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та з 01.08.1980 по 14.09.1988 проходив службу в органах МВС УРСР на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді, також проходження строкової військової служби, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та періоду роботи на посадах слідчого, старшого слідчого та заступника начальника слідчого відділення Придніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Черкаси.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №766/14821/16-а, від 31.10.2019 у справі №766/17221/16-а, від 07.11.2019 у справі №727/4435/17.

Враховуючи вищевикладене, сталу судову практику, правові позиції Верховного Суду, які обов`язкові для судів інших інстанцій, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог і не доведеність відповідача правомірності свого рішення відповідними доказами, оскільки позиція позивача грунтується на нормі закону і верховенстві права.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель