Справа № 160/6905/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 травня 2023 року Справа 160/6905/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

05.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 року надати письмову відповідь згідно з п.п.112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року, надати письмову відповідь згідно з п.п.112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 05.04.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 р. відкрити провадження в адміністративній справі № 160/6905/23 та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, в порядку положень ст. 262 КАС України.

10.05.20223 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи №160/6905/23 в загальному позовному провадженні за участі осіб/ в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, в обґрунтування якої зазначено таке.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року у задоволенні клопотання позивача - ОСОБА_1 про розгляд справи за участю позивача у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, відмовлено.

15.05.2023 року представником позивача засобами електронного зв`язку через підсистему "Електронний суд" подана заява про зміну предмету позову, виклавши позовні вимоги в наступній редакції:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 року про видачу направлення на проходження лікування та військово лікарської комісії в строки передбачені Інструкцією з діловодства у Зброних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 року №124;

- визнати протиправною та скасувати відмову Військової частини НОМЕР_1 викладену в листі від 21.03.2023 вих.№5631 з розгляду рапорту від 07.02.2023 року щодо направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з метою визначення ступеня придатності до військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 року щодо направлення

на медичний огляд військово-лікарської комісії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати направлення на огляд військово-

лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі його рапорту від 07.02.2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту Тараченка Олексія Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року, надати письмову відповідь згідно з п.п.112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування заяви посилається на те, що в враховуючи, що Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначається, що розгляд рапорта від 07.02.2023 року було реалізовано належним чином: Відповідачем за вих.№5631 від 21.03.2023 року надано відповідь на вказаний рапорт. Відповідно до доказів направлення листа: копії чеку АТ «Укрпошта», який був у додатках до відзиву на позовну заяву, - 21.04.2023 року було направлено листа з відповіддю до представника Позивача. Згідно з п.5 гл.ІІІ Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735,звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів. Таким чином, неможливо констатувати відсутню бездіяльність з боку Відповідача, так як немає даних, підтверджуючих, що отримання, а також реєстрація рапорта 07.02.2023 року Позивача були здійснені 20.03.2023 року;

направлення листа-відповіді 21.03.2023 року на рапорт Позивача від 07.02.2023 року породжує обґрунтований сумнів у тому, що реакція Відповідача належною щодо дотримання строків розгляду рапорта військовослужбовця, виключаючи бездіяльність зі свого боку. Підстава для відмови у направлені Позивача на ВЛК через те, що Позивач самовільно залишив військову частину, обумовлює незгоду сторони Позивача з вищезазначеним, вважаємо за необхідне вказати на те, що відмова у направленні Позивача на ВЛК не може бути обґрунтованою тим, що Позивач самовільно залишив військову частину, так як: по-перше, така відмова є неправомірною, адже відповідна підстава для відмови у законодавстві України відсутня; по-друге, порушення питання про самовільне залишення військової частини

Позивачем, правомірність проведення службового розслідування не входять у предмет доказування, а також визначений предмет позовної заяви; по-третє, самовільне залишення військової частини, за умови доведеності, може породжувати дисциплінарну, адміністративну, кримінальну відповідальність, однак, мати такий наслідок у вигляді неможливості проходження ВЛК не може; по-четверте, призначення ВЛК здійснюється за територіальним принципом, тобто місцем знаходження в/ч, де служить Позивач, тому відсутність військовослужбовця у в/ч не створює перепони для направлення його на ВЛК; по-п`яте, рапорт від 07.02.2023 року Позивача було направлено командирові в/ч НОМЕР_1 , тобто належному суб`єктові, що наділений повноваженнями щодо направлення Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Згідно із п. 1.1, 1.2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Згідно із пунктом 1.1 розділу II Положення, медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби. Згідно з пп.б п.6.1 гл.6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами. Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Самовільне залишення чоловіком військової частини не позбавляє військову частину виконати свій обов`язок, а саме: розглянути рапорт військовослужбовця по суті та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Вирішуючи питання про можливість прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, суд виходить з такого.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи:

1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими;

2) доповнення фактичних чи правових підстав новими;

3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.

Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У цьому випадку позивач фактично доповнив/розширив одну позовну вимогу шляхом її заміни на фактично іншу, вимогу.

Тобто, позивач просить суд змінити предмет позову.

При цьому, будь-якого нового обґрунтування вказаних вимог, чи нового викладу фактичних обставин позивач не зазначає. Однак, на думку суду, це не свідчить про те, що не змінились підстави позову.

Отже, оскільки позивач змінює одні оскаржувані дії/бездіяльність на інше, зокрема рішення/дії, тощо, то фактичні обставини справи вже будуть різними.

Виходячи з положень процесуального закону, суд зазначає, що одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права або законні інтереси.

Одночасна зміна предмету та підстав позову є новими позовними вимогами, які повинні оформлюватись відповідно до норм КАС України.

З зазначеного вище слідує, що подання заяви про одночасну зміну предмету та підстав позову судами не допускається, оскільки фактично у цьому випадку мова йде про новий позов, який необхідно подати до суду з дотриманням вимог ст. 160 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у прийнятті заяви про зміну предмету позову по справі до розгляду слід відмовити.

Керуючись ст. ст.47,238, 248, 250, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви про зміну позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков