Справа № 380/23191/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивачі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (зміну предмета позову) від 07.04.2023, просять:

- визнати незаконним і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 16.11.2017, в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , 1986 р.н., ОСОБА_2 , 1992 р.н., ОСОБА_3 , 2008 р.н.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 , 1986 р.н., ОСОБА_2 , 1992 р.н., ОСОБА_3 , 2008 р.н. на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.1994 в загальній черзі та з 28.01.2011 у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень.

Ухвалою суду від 10.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою від 10.12.2021 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 10.01.2022 суддя відкрила провадження в адміністративній справі, призначила її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.06.2022 суд зупинив провадження у справі.

Ухвалою від 25.01.2023 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 19.04.2023 суд відмовив у задоволенні представника позивачів про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 19.04.2023 суд прийняв до провадження заяву представника позивачів про зменшення позовних вимог (зміну предмета позову).

Ухвалою від 19.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вислуга років ОСОБА_4 на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 23 роки, а тому він разом зі своєю сім`єю перебував в черзі на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.1994, з 28.01.2011 у списках осіб, які користуються правом одержання житла у позачерговому порядку, і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас, а тому у відповідача були відсутні підстави для зняття позивачів з військового обліку у військові частині НОМЕР_1 .

09.05.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що оскарженим рішенням позивачів виключено зі списків осіб, які користуються правом на першочергове забезпечення житлом, оскільки ОСОБА_4 звільнений з військової служби в запас за пунктом 6 підпунктом «а» відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що не дає права залишатися на квартирному обліку.

У судове засідання позивачі не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2016 №456 спільно з ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 (місце дислокації військової частини НОМЕР_1 ) зареєстровані члени сім`ї: дружина ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), діти: ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У довідці військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2016 №457 зазначено, що ОСОБА_4 перебуває в черзі на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.1994, а також включений в списки осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень з 28.01.2011. Житлом за рахунок Міністерства оборони України під час проходження військової служби не забезпечувався.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.12.2009 №235-пм старшого прапорщика ОСОБА_4 , відповідального виконавця штабу 703 інженерного полку 13 армійського корпусу, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту), з правом носіння військової форми одягу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2010 №16 ОСОБА_4 з 26.01.2010 виключено зі списків особового складу частини і направлено для зарахування на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У листі від 26.12.2016 № 305/4/597 першого заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України міститься інформація про те, що за обліковими даними станом на 01.07.2016 ОСОБА_1 складом сім`ї 3 особи перебуває на квартирному обліку у Самбірському гарнізоні в загальній черзі з 28.07.1994 за №44 та у списках на позачергове отримання житла з 28.01.2011 за №60.

16.11.2017 на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене протоколом №8, прийнято рішення, яким знято з квартирного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю законних підстав для перебування на квартирному обліку, оскільки прапорщик ОСОБА_4 був звільнений з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що не дає права залишатися на квартирному обліку.

Вважаючи таке рішення житлової комісії протиправним, позивачі звернулися з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону України № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1-2 Закону України № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону України № 2011-ХІІ).

Так, на час взяття позивача на квартирний облік забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями було регламентовано положеннями статті 12 Закону України № 2011-ХІІ, згідно із частиною першою якої військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 ЖК.

До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, згідно із розділом І Закону України № 1865-IV, який набрав чинності 01.01.2005, статтю 12 Закону України № 2011-ХІІ було викладено в новій редакції, згідно із абзацами 1, 5 та 7 частини першої якої держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою розділу ІІ Закону України № 1865-IV визначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Так, згідно із абзацами першим, четвертим, п`ятим, сьомим та дев`ятим та пункту 1 статті 12 Закону України № 2011-ХІІ в редакції Закону України № 1865-IV держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.10.2022 у справі №750/3665/20.

Поряд з цим, спірним у цій справі є питання можливості виключення військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, через звільнення з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, вирішуючи яке суд враховує наступне.

Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У разі смерті особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове (позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку.

Як видно з матеріалів справи, позивача звільнено з військової служби у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту).

У статті 12 Закону України № 2011-XII встановлено, що Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведеного положення Кабінет Міністрів України Постановою від 03.08.2006 №1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №1081).

Відповідно до пункту 22 вказаного Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Підстави зняття військовослужбовців з обліку викладені у пункті 30 Порядку №1081.

Так, військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд звертає увагу відповідача на те, що у пункті 30 Порядку №1081 відсутня така підстава для зняття військовослужбовця з обліку як звільнення з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Суд вважає, що абзац перший частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII необхідно застосовувати до спірних правовідносин у взаємозв`язку із абзацом четвертим частини першої цієї статті, в якому передбачено право військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей на отримання жилих приміщень для постійного проживання або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

На користь такого тлумачення свідчать і подальші законодавчі зміни абзацу першого частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII. Так, в абзац перший частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII внесено зміни Законом України від 30.03.2021 № 1357-IX і передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби, зокрема, якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 19.10.2022 у справі №750/3665/20, зважаючи на те, що вислуга на військовій службі ОСОБА_4 становила понад 20 років, то він зі своєю сім`єю мав право на отримання жилого приміщення або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

З огляду на це, а також відсутність передбачених законом підстав для зняття з обліку внаслідок звільнення з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, яке оформлене протоколом №8 від 16.11.2017, в частині зняття позивачів з квартирного обліку.

Відтак з метою повного відновлення порушених прав позивачів суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити позивачів на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.1994 в загальній черзі та з 28.01.2011 у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір по 1816,00грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 16.11.2017, в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 28.07.1994 в загальній черзі та з 28.01.2011 у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 18 травня 2023 року.

Суддя Мричко Н.І.