Справа № 380/15890/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року справа №380/15890/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни (вул. Болехівська, 27, м. Стрий, Львівська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни від 05.04.2017 року ВП №53705636.

Ухвалою суду від 11.11.2022 позовну заяву позивача залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення такої ухвали на усунення недоліків шляхом подання до суду позовної заяви оформленої відповідно до вимог, передбачених статтею 160 КАС України, зазначивши в ній відомості щодо адреси електронної пошти ОСОБА_1 або відомості щодо її відсутності, подання належним чином засвідчених копій документів долучених до позовної заяви та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 22.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу у зв`язку із неповажністю причин пропуску позивачем строку звернення з позовом до адміністративного суду та невиконанням вимог ухвали суду від 11.11.2022 в частині подання до закінчення строку визначеного судом, позовної заяви оформленої відповідно до вимог, передбачених статтею 160 КАС України, в частині подання належним чином засвідчених копій документів долучених до позовної заяви.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2023 у справі № 380/15890/22 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 та передано справу на розгляд суду першої інстанції.

26.04.2023 справа № 380/15890/22 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк, протягом 5 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви оформленої відповідно до вимог, визначених ст. 160 КАС України, зазначивши в ній відомості щодо адреси електронної пошти ОСОБА_1 або відомості щодо її відсутності; належним чином засвідчених копій документів, долучених до позовної заяви; платіжного документа про сплату судового збору. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 вересня 2022 року Сервісний центр № 4645 м. Стрий відмовив йому у відчуженні автомобіля з підстав наявності виконавчого провадження №53705636 від 05.04.2017 року про стягнення виконавчого збору в сумі 267,74 євро. Про наявність боргів та виконавчого провадження № 53705636 від 05.04.2017 року позивачу не було відомо, внаслідок чого 07.09.2022 року він звернувся до Стрийського ВДВС із заявою, у якій просив скасувати вказану постанову про стягнення виконавчого збору як безпідставну. Позивач отримав усну відповідь, що стягнення виконавчого збору відбулось за заявою стягувача боргу Ощадбанку України по кредитному договору № 252 від 30.10.2006 р. Про ознайомлення із заявою стягувача позивачу було відмовлено. Позивач звернувся до Стрийського ВДВС із додатковою заявою від 15.09.2022, у якій повідомив, що у березні 2016 року Ощадбанк визнав безпідставність нарахування боргу по кредитному договору № 252 від 30.10.2006 року та видав виконавчій службі довідку № 84 від 12.03.2016 року про відсутність заборгованості, як того і вимагалось державним виконавцем. Також у додатковій заяві від 15.09.2022 р. позивач повідомив виконавчу службу у Стрийському районі про відсутність підстав стягнення виконавчого збору, а саме: виконавче провадження закрито в березні 2016 року, а постанова стягнення виконавчого збору від 27.08.2018, позивач не ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП № 5370536 від 27.08.2018 р.; отримавши копію постанови № 53705636 від 27.06.2018 у жовтні 2022 року встановлено що транспортний засіб боржника не розшукано, хоча ще 21.12.2015 року постановою ВП № 48265565 припинено розшук автомобіля. Також 27.09.2018 виконавчий документ повторно не пред`являвся до виконання, що зазначено в постанові від 27.06.2018; позивач (боржник) не сплачував грошові кошти в користь стягувача, оскільки стягувач визнав, що заборгованості за кредитним договором немає і це факт, що не було реального стягнення коштів з боржника - отже фактичного виконання виконавчого документу не відбулось; під час виконавчого провадження не здійснювались виконавчі дії з примусового виконання рішень суду, які власне фінансуються з виконавчого збору (розшук майна боржника, опис майна, оцінка майна, примусове стягнення коштів та їх повернення стягувачу). Під час дій виконавчого провадження ВП № 48265640 від 27.07.2015 продовжувались судові розгляди за заявами боржника, який доказував безпідставність нарахування боргу стягувачем; 25.11.2015 року зупинено виконання рішення Львівського апеляційного суду, що підтверджує факт невиконання виконавчого провадження; здійснення виконавчого провадження фактично не відбулось, оскільки було зупинено за довідкою стягувача. 20.09.2022 позивач звернувся до Стрийського ВДВС із заявою про надання матеріалів виконавчого провадження від 05.04.2017 для ознайомлення. Листом № 32809 від 28.09.2022 позивача повідомлено, що надати матеріали виконавчого провадження відділ виконавчого провадження не може з причин знищення матеріалів виконавчого провадження. Також 30 вересня 2022 року на звернення до керівника відділу виконавчої служби від 15.09.2022 про скасування постанови про стягнення судового збору розміром 267,74 євро позивач отримав відповідь, що арешт на автомобіль може бути знятий за рішенням суду. Позивач зазначає, що станом на 18.10.2022 він не отримав від відповідача будь яких обґрунтованих доказів про правомірність чи відповідність до вимог закону вимоги про стягнення з нього виконавчого збору розміром 267,74 євро. Крім цього, державний виконавець не може пояснити, чому виконавчий збір визначений не у державній валюті гривня, а у євро розміром 267,74. Позивач вважає, що арешт автомобіля скасовано постановою ВП № 482655665 від 21.12.2015 року, отже його заява про скасування постанови ВП 53705636 від 05.04.2017 року по суті не розглянута. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою від 15.05.2023 про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судове засідання 18.05.2023 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 16.05.2023 позивачем подано до суду клопотання, у якому просить суд відкласти розгляд справи на інший день у зв`язку із участю його представника в іншій судовій кримінальній справі №463/7046/19 у Стрийському міськрайсуді. Водночас суд зауважує, що у клопотанні позивачем не наведено доводів, як підстав для відкладення судового розгляду справи. Крім цього, до вказаного клопотання позивачем не долучено будь-яких доказів участі його представника 18.05.2023 в іншому судовому засіданні.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 420/5918/18, «…поважність причин нез`явлення на судове засідання є оцінним питанням та належить до дискреції суду, який виходить із наданих учасниками справи доказів на підтвердження поважності таких причин». Крім цього, Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі № 280/5263/18 зазначив таке: «Будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. Визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків».

Враховуючи викладене та з огляду на строк розгляду даної категорії справ, визначений ч. 4 ст. 287 КАС України, суд висновує, що клопотання позивача належним чином не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Представник відповідача у судове засідання 18.05.2023 не прибув, причин не прибуття суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, за відсутності потреби заслухати свідка та експерта, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

05.04.2017 державним виконавцем Стрийського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сорокою Христиною Олексіївною винесено постанову ВП №53705636 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Стрийського міськрайонного ВДВС від 31.03.2017 №48265565 про стягнення з ОСОБА_1 267,74 євро.

27.06.2018 заступником начальника Стрийського міськрайонного ВДВС Мацюпою Андрієм Адамовичем винесено постанову ВП №53705636 про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до вказаної постанови, встановлено, що транспортний засіб боржника ОСОБА_1 , розшук якого здійснювався поліцією, не розшукано, інше майно, належне на праві власності боржнику, відсутнє. Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», заступник начальника Стрийського міськрайонного ВДВС постановив повернути стягувачу виконавчий документ постанову №48265565, видану 31.03.2017 Стрийським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Львівській області, про стягнення з ОСОБА_1 267,74 євро.

06 вересня 2022 року Сервісний центр МВС № 4645 м. Стрий відмовив позивачу у відчуженні автомобіля з підстав наявності виконавчого провадження №53705636 від 05.04.2017 року про стягнення виконавчого збору в сумі 267,74 євро.

Позивач звертався до Стрийського ВДВС із заявами від 07.09.2022 та від 15.09.2022 про скасування постанови від 27.06.2018 ВП №53705636 про стягнення судового збору; від 20.09.2022 щодо надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження від 05.04.2017 ВП №53705636.

Листами від 28.09.2022 №19.1925/32805 та №19.1925/32809 Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у відповідь на заяви від 07.09.2022 та від 20.09.2022, повідомив позивача про те, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №48265565 щодо примусового виконання виконавчого листа №456/2002/13-ц, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 10.06.2015 року про звернення стягнення на транспортний засіб марки «SKODA» модель Fabia Classic 1.2, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом продажу на публічних торгах. Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», 24.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виділено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме виконавче провадження. 05.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 53705636) про стягнення з ОСОБА_1 267,74 євро виконавчого збору. Керуючись п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 27.06.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказаним листом позивача повідомлено про те, що у зв`язку з несплатою виконавчого збору відсутні підстави для скасування постанови від 27.06.2018 року (ВП № 53705636), а згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Також зазначено, що у зв`язку із закінченням терміну зберігання, вказані виконавчі провадження знищені. На підставі наведеного, відділ ДВС не в змозі надати копії матеріалів даних виконавчих проваджень.

Вважаючи протиправною постанову ВП №53705636 від 05.04.2017 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Відповідно до ч. 5 вказаної вище статті Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» станом на момент відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За приписами ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Так, положення ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

У розмінні Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

З аналізу статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача.

Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону №1404-VIII, зокрема повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто.

У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, якщо стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) достатньо для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом, але недостатньо для сплати виконавчого збору, його стягнення продовжується на загальних підставах.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується у порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в цьому випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку ст. 39 цього Закону чи повернення виконавчого документа згідно зі ст. 37 зазначеного Закону.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на примусовому виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувала постанова №48265565, видана 31.03.2017 Стрийським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 267,74 євро.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 05.04.2017 державним виконавцем Стрийського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Сорокою Х.О. винесено постанову №53705636 з примусового виконання постанови №48265565 від 31.03.2017 Стрийського міськрайонного ВДВС від 31.03.2017 №48265565 про стягнення з ОСОБА_1 267,74 євро виконавчого збору.

Виходячи з аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» порядок відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих документів щодо стягнення виконавчого збору регулюється загальними нормами цього Закону щодо порядку примусового виконання рішення на підставі виконавчих документів.

Крім цього, суд звертає увагу на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, згідно якої стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 року ВП №53705636, обґрунтовуючи протиправність такого рішення тим, що стягнення з позивача виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на його думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо фактичного виконання виконавчого документа.

Позивач фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця ВДВС про стягнення виконавчого збору, яку у цій справі не оскаржує.

Підставою для прийняття постанови від 05.04.2017 №53705636 про відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, яким у цій справі є постанова від 31.03.2017 №48265565 про стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що порядок прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, визначений Законом України «Про відкриття виконавчого провадження», відповідачем не порушено, а постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконавче провадження, є чинною та ОСОБА_1 не оскаржується.

За таких обставин суд вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 0340/1792/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України, принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідно до критерій, визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд висновує, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни (вул. Болехівська, 27, м. Стрий, Львівська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.05.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.