Справа № 280/7218/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про виправлення описки

16 травня 2023 року Справа № 280/7218/22
м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про виправлення описки в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України, Дніпровського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України, Дніпровського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішень, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:

визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо нерозгляду питання про обмін посвідки на тимчасове проживання громадянину Королівства ОСОБА_3 ;

визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області № 4 від 16.04.2022 про примусове повернення громадянина Королівства ОСОБА_3 ;

визнано протиправною і скасовано постанову 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України від 10.11.2022 про заборону в`їзду в Україну громадянину Королівства ОСОБА_3 ;

зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу громадянину Королівства ОСОБА_3 на тимчасове проживання на території України, з урахуванням правової оцінки та висновків, наданих судом;

ухвалено стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок);

ухвалено стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 загону Державної прикордонної служби України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Судом встановлено, що у зв`язку з технічною помилкою при виготовленні повного тексту рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 до програмного забезпечення «Діловодство спеціалізованого суду» невірно викладено тринадцятий, сімнадцятий та двадцять п`ятий абзаци описової частини рішення.

За приписами статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 921/1730/13-г/3).

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо) або мають технічний характер (тобто, виникли в процесу виготовлення тексту рішення).

Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного суду у справі № 922/1424/14 від 08.04.2020

Таким чином, оскільки описка в частині викладення тринадцятого, сімнадцятого, двадцять п`ятого абзаців описової частини рішення є технічною помилкою, яка не впливає на зміст та суть рішення, суд вважає за необхідне виправити допущену описку в порядку письмового провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241, 243, 248, 253, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Внести виправлення в рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 по справі №280/7218/22, виправивши допущену описку, а саме абзац тринадцятий описової частини викласти в наступній редакції:

«10.02.2023 до суду від Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (відповідача 1) надійшов відзив на позовну заяву (вх.№6351), в якому представник зазначає, що позивач не наводить підстав неможливості оскарження рішення про примусове повернення в строки, встановлені законом, а лише спирається на запровадження в Україні воєнного стану, що само по собі не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку. Вказує, що рішення № 4 від 16.04.2022 містить фразу: "Зазначене рішення може бути оскаржене до суду". Звертає увагу, що власним підписом позивач підтвердив вказане роз`яснення, отримав копію відповідного рішення; у паспортному документі іноземця 16.04.2022 також поставлено відмітку про прийняте рішення, тому доводи позивача про необізнаність про таке рішення нічим не підтверджується. Також зазначає, що ОСОБА_1 особисто з`явився на прийом 01.07.2021, на наступний день після закінчення строку посвідки, тобто вже з порушенням строків, визначених законом для обміну посвідки на тимчасове проживання, та не вказав підстави, що недотримання строку виникло внаслідок установлення карантину. Вважає, що ОСОБА_1 перебуває на території України в статусі нелегального мігранта, з визначеним переліком документів не звертався, жодної заяви про обмін не подавав, а тому i позовна вимога повторно розглянути заяву не може підлягати задоволенню, оскільки такій дії повинно передувати попереднє звернення. Наголошує, що представник позивача в клопотанні про усунення недоліків також підтверджує, що після відмови в обміні посвідки працівники Дніпровського відділу у м.Запоріжжі УДМС у Запорізькій області повідомили позивачеві про необхідність покинути територію України, отримати візу та звернутись за оформленням нової посвідки. В контексті зазначеного, на думку представника, у позивача є право вимоги до Дніпровського відділу у м.Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області. Також представник відповідача 1 зазначає, що необхідно розрізняти постанову про накладення адміністративного стягнення від рішення про примусове повернення з України. Тому відсутність або наявність постанови про адміністративне стягнення не впливає на прийняття рішення про примусове повернення. Вказує, що форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства встановлена Інструкцією про примусове повернення i примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 23.04.2012 №353/271/150. Рішення про примусове повернення № 4 від 16.04.2022 на передостанній сторінці містить фразу "Зазначене рішення може бути оскаржене до суду". У вказаній інструкції визначено, що можливість надання іноземцеві перекладача або/та законного представника передбачена на вимогу особи, а позивач не вимагав перекладача. Так, у рішенні зазначено, що перекладача не потребує. Також зазначає, що з пояснень ОСОБА_2 можна дійти висновку, що іноземець розумів суть скоєного порушення, пояснював причини, які стали підставою непродовження строку дії посвідки, просив не забороняти йому подальший в`їзд на територію України. Вважає, що доводи позивача про необізнаність щодо необхідності виїзду з території України не підтверджується жодним чином, оскільки в паспорті позивача наявний штамп про зобов`язання залишити територію Україні до 15.05.2022.»;

абзац сімнадцятий описової частини викласти в наступній редакції:

«13.03.2023 до суду також надійшла відповідь на відзив відповідача 3 (вх.№10458), в якій представник позивача зазначає, що на підставі пп. 3 п. 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» позивач мав право звертатись до відповідних державних органів поза строками звернення за отриманням таких послуг, адже вони є зупиненими до припинення дії карантину. Також вказує, що п. 4 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» передбачено, що не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину. Наголошує, що позивач пояснював службовим особам відповідача 3, що через карантинні обмеження, які діяли в країні його підданства, він не зміг повернутись. Роз`яснень, як саме підтвердити неможливість повернення до Королівства Марокко у Дніпровському районному відділі у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, позивачу не надали. Стверджує, що, враховуючи положення Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», позивач не може набувати статусу нелегального мігранта. До нього незаконно застосовані заходи адміністративного впливу й накладено заборону в`їзду в Україну. Також стверджує, що службові особи відповідача 3 відмовились розглядати подані позивачем документи, отже, вони не можуть стверджувати, чи їх надано відповідно до визначеного переліку. Звертає увагу, що відповідно до п. 22 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання № 321 від 25.04.2018, формування заяви-анкети (в тому числі отримання біометричних даних, параметрів) здійснює працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування. Отже, самостійно направити до органу ДМС таку заяву позивач не міг. Зазначає, що під час оформлення про примусове повернення позивачу не роз`яснювалось право на допомогу адвоката. Також вказує, що рішення про примусове повернення в країну походження іноземця, із яким ознайомлювали позивача, було викладено українською мовою без надання перекладу та не було доведено до його відома, що позбавило позивача змоги в повній мірі усвідомити зміст даного рішення та оцінити його наслідки, отже він дізнався про порушення своїх прав та інтересів після звернення за кваліфікованою допомогою. Відмітки у документах про те, що розуміє українську мову, позивач робив за вказівкою співробітників міграційної служби, у той час як він лише трохи володіє російською, його власноручні написи і пояснення, зроблені російською мовою, на які посилається відповідач 3, свідчать про те, що ОСОБА_1 не розуміє державної мови й потребував допомоги перекладача. Вказує, що оскаржуване Рішення ухвалено без врахування права особи на участь у процесі його прийняття.»;

абзац двадцять п`ятий описової частини викласти в наступній редакції:

«У судовому засіданні, призначеному на 04.05.2023, представник позивача вказала на поважні причини пропуску звернення до суду, які полягають у наступному. Позивач не міг виїхати до країни походження внаслідок карантинних обмежень, зважаючи на те, що згідно з інформацією, оприлюдненою на офіційному вебсайті Національного офісу аеропортів Марокко в рамках заходів із запобігання поширенню коронавірусу влада ОСОБА_4 вирішила призупинити з 04.02.2021 до 21.03.2021 всі рейси, зокрема, до України (в тому числі такі заходи стосувались й подорожей транзитом через інші країни). 24.03.2021 марокканська влада призупинила рейси з і до рядку країн, включаючи Україну, до 10.04.2021; надалі такі заходи продовжувались до 07.02.2022. Разом з тим, 15.06.2021 в рамках виняткових дозволів було відновлено регуляторні польоти за умови вакцинації пасажира. Відтак 24.11.2021 та 22.12.2021 позивач пройшов вакцинацію, при цьому протиепідемічні заходи в Марокко вимагали, щоб минуло 2 тижні після останньої вакцинації; такі ж обмеження були встановленні у морських портах. Для офіційного підтвердження вказаної інформації адвокатом зроблений запит до Посольства Королівства Марокко в Україні, проте станом на момент розгляду справи відповідь не надійшла. Надалі 14.02.2022 призупинено авіасполучення з Україною через загрозу російського вторгнення, у зв`язку з чим на початку лютого 2022 року був надмірний попит квитків. Також представник позивача вказала, що у 2021 році позивач звертався до посадових осіб відповідачів 1, 3 з метою обміну посвідки, проте отримував відмову. При чому, йому повідомили, що така відмова не підлягає оскарженню, та він має поїхати з Україною задля оформлення нової візи, чим, на думку представника позивача, покладено на Лкамеля Мохамеда тягар дістатися під час карантину до країни походження та оформити нову візу. Водночас через юридичну необізнаність та незнання української мови позивач, вважаючи, що відсутність письмового звернення не зможе оскаржити бездіяльність міграційного органу. Звернутись за професійною правовою допомогою позивача не мав можливості з огляду на перешкоди, пов`язані із запровадженням воєнного стану (наводячи при цьому статистику повітряних тривог).».

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ця ухвала є невід`ємною частиною судового рішення, в якому допущено описку.

Суддя К.В.Мінаєва