Справа № 460/11738/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Рівненської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД "Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану", а саме транспортного засобу "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ), який був погоджений із начальником Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації;
зобов`язати Міністерство оборони України та Рівненську обласну військово-цивільну адміністрацію повернути вилучений транспортний засіб, а саме "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу;
зобов`язати Рівненську обласну військово-цивільну адміністрацію та Міністерство оборони України здійснити відшкодування суми грошових коштів у розмірі 115572,15 грн за примусово відчужений транспортний засіб "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ) у разі наявності у Міністерства оборни України та Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації об`єктивної неможливості щодо повернення вилученого транспортного засобу та визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД.
За результатами перевірки матеріалів позовної заяви в порядку статті 171 КАС України, суддя встановив, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, позаяк в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Іншими словами, для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип judicata.
Відповідно до матеріалів справи, позивач оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД "Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану".
У той же час, позивач звернулась до суду з даним позовом 02.05.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
Частиною першою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.
Частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684,00 грн.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру. Таким чином, сума судового збору за подання позовної заяви становить 1073,60грн (з розрахунку: (2684,00грн х 0,4).
У позовній заяві позивач зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Однак, на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_4 , відтак пільги щодо сплати судового збору на позивача не поширюються.
Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем у справі визначено двох відповідачів: Міністерство оборони України та Рівненську обласну військово-цивільну адміністрацію, проте позовні вимоги пред`явлені також і до Військової частини НОМЕР_1 , зокрема позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД "Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану". Таким чином, позивачу слід визначитися із колом відповідачів у даній справі.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначається: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем встановлено вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановлених статтями 160 та 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя О.В. Поліщук