Справа № 487/1268/22
Суддя: Гаврасієнко В. О.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1268/22
Провадження № 2-а/487/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Трелі Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

19.04.2022 адвокат Савченко Андрій Павлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 01.02.2022 року № 18.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 01.02.2022 року Головою адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради було видано постанову №18 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері благоустрою за ст.152 КУпАП на громадянина ОСОБА_1 . У постанові зазначено, що 28.12.2021 близько 11.00 ОСОБА_1 по пр.Центральний 23 самовільно встановив намет на пішохідній зоні що є порушенням правил благоустрою, санітарного утримання території забезпечення чистоти м.Миколаєва. Позивач вважає, що прийняте комісією рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає законодавчо-визначеним вимогам щодо його форми, а в постанові комісії відсутні відомості, зазначення яких згідно ст. 281 КУпАП, є обов`язковим, а саме норми нормативного акта якого начебто порушив ОСОБА_1 . Так, в постанові відсутні відомості щодо встановлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, документи і речові докази, досліджені при розгляді справи, взагалі у постанові відсутня описова та мотивувальна частина. При цьому в постанові взагалі відсутні результати заслуховування позивача при розгляді справи, а саме: зауваження, пояснення, клопотання. Також в резолютивній частині постанови відсутні висновки комісії про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП. Вказано лише про накладення стягнення у вигляді штрафу без зазначення відповідної статті. Також зазначив, що в порушення вимог КУпАП розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся за його відсутності та за відсутності даних про його належне сповіщення про місце і час розгляду справи. Окремо позивач зазначив, що ним 20.12.2021 було скеровано до Миколаївської міської ради заяву про надання дозволу на встановлення інформаційно-роз`яснювальної палатки за адресою АДРЕСА_1 та міська рада повідомила органи поліції про вказаний захід, та не заперечила щодо його проведення, отже дії позивача були увесь час законними та легітимними, у тому числі і встановлення агітаційного намету. Враховуючи, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено правильність оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення після розгляду справи та не виконано обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не взято до уваги дозволи Миколаївської міської ради вважає, що постанова адміністративної комісії Заводського району Миколаївської міської ради №18 від 01.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, у якому просив відмовити у позовній заяві.

19.12.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача на адміністративний позов, з якого вбачається, що позов є таким, що не підлягає задоволенню. Так, адміністративна комісія надіслала на адресу позивача повідомлення про розгляд справи від 18.01.2022 № 18, та додатково зателефонувала за номером телефону, який було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та повідомлено про час і місце її розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином позивача було належним чином сповіщено про розгляд справи. Позивач стверджує, що ним 20.12.2021 було скеровано до Миколаївської міської ради заяву про надання дозволу на встановлення інформаційно-роз`яснювальної палатки за адресою проспект Центральний 23 та міська рада повідомила орган поліції про вказаний захід. Але дозволу на проведення зазначеного заходу позивачем отримано не було, про що свідчить лист керуючого справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради віл 22.12.2021 № Л-7264-1/3. Просила відмовити у позовній заяві.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 20.12.2021 року за вхідним №Л-7264-1/з звернувся до Миколаївського міського голови із повідомленням, у якому зазначив, що 21.12.2021, 22.12.2021, 23.12.2021, 24.12.2021, 25.12.2021, 26.12.2021, 28.12.2021, 29.12.2021, 30.12.2021 з 09:00 до 16:00 на розі просп. Центрального та вул. 8 Березня буде працювати інформаційно-роз`яснювальний захід з використання намету.

В подальшому керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради Волковим А. на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення від 22.12.2021 року за № Л-7464-1/3, яким повідомляється, що на його лист про проведення 21.12.2021, 22.12.2021, 23.12.2021, 24.12.2021, 25.12.2021, 26.12.2021, 28.12.2021, 29.12.2021 та 30.12.2021 з 09:00 до 16:00 на розі просп. Центрального та вул. 8 Березня інформаційно-роз`яснювального заходу з використання намету, про запланований захід було офіційно сповіщено Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (для врахування в роботі відповідних підрозділів поліції). Крім того, керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської міської ради Волковим А. направлено відповідне повідомлення від 22.12.2021 року за № Л-7464-1/3 начальнику Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яким проінформовано про проведення ОСОБА_1 вищезазначеного заходу.

28.12.2021 року ДОП СДОП МРУП ГУНП в Миколаївській області Фархадовим Р.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 752080 відносно ОСОБА_1 . Згідно змісту протоколу вбачається, що 28.12.2021 року близько 11 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 самовільно встновив палатку на пішохідній зоні, чим порушив Правила благоустрою м. Миколаєва, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.

01.02.2022 р. адміністративною комісією Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради складено постанову №18 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадянина ОСОБА_1 у розмірі 340 грн на користь держави. Згідно постанови, 28.12.2021 близько 11.00. гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , самовільно встановив намет на пішохідній зоні що є порушенням правил благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частина перша статті 251 КУпАП).

При цьомучастина другастатті 251 КУпАПвказує на те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Однак, як встановлено судом, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було розглянуто за його відсутності та без встановлення всіх обставин справи, зокрема у оскаржуваній постанові не було зазначено норми нормативного акта, які порушив ОСОБА_1 , до того ж, в постанові відсутні відомості щодо встановлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, докази, досліджені при розгляді справи, взагалі у постанові відсутня описова та мотивувальна частина. Крім того, розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також судом встановлено, що 20.12.2021 позивачем було направлено до Миколаївської міської ради повідомлення про встановлення інформаційно-роз`яснювальної палатки та отримано відповідь, згідно якої про запланований захід було офіційно сповіщено Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.

Таким чином відповідачем всупереч вимогам статті 77 КАС України не надано належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За частиною 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи фактичну відсутність у справі достатніх та достовірних доказів, які підтверджують порушення позивачем Правил благоустрою, за порушення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.152 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення , що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., суд приходить до такого висновку.

Згідно п.п. 1, 2 ч.ч. 3, 4ст. 134 КАС України 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року та від 08 лютого 2022 року у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно.

Тобто, в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 2 червня 2022 року № 380/3142/20, постанові Верховного Суду від 2 лютого 2023 року 120/4765/21-а.

Як встановлено судом позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції надано договір про надання правничої (правової) допомоги №2 від 23 лютого 2022 року, у пункті 3.1. якого зазначено, що розмір оплати за надані послуги при складання позовної заяви та участі у судах усіх інстанцій встановлюється у фіксованому розмірі та складає 10000 грн. Сторони підтверджують, що кошти за цим договором сплачені у повному обсязі, після його підписання.

Будь-яких інших доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суду не надано.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та достатніх доказів в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки з наданого примірника договору від 23 лютого 2022 року №2 неможливо встановити обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, а також кількість витраченого часу. Наведене свідчить про недотримання позивачем вимог частини сьомої статті 139 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Згідно положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За такого, з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі адміністративного позову у розмірі 496,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 134,139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 18 від 01.02.2022 року винесену адміністративною комісією Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: Адміністративна комісія Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9, .

Суддя В.О. Гаврасієнко