Справа № 734/1387/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/1387/22 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді: Чаку Є.В.

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко Ірини Іванівни, Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко Ірини Іванівни, Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 65000,00 грн. на позивача за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 712/25/08/РРО//9 від 17.02.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про заміну відповідача на належного, а саме - Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно наказу Державної служби України з питань праці від 05.12.2022 № 233 «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», здійснення повноважень та виконання функцій Управління Держпраці у Чернігівській області з 06 грудня 2022 року переходять до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Враховуючи викладене, колегія суддів допускає процесуальну заміну Управління Держпраці у Чернігівській області відповідно до частини 1 статті 52 КАС України на Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (код ЄДРПОУ - 44681053).

У судовому засіданні позивачка просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на підставі наказу від 27.01.2022 № 176-П було проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Результати фактичної перевірки оформлені Актом від 31.01.2022, у висновках якого серед іншого, зазначено, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала документів на працевлаштування продавця ОСОБА_2 , та повідомила, що вона перебуває на стажуванні. Перевірка була здійснена в присутності продавця ОСОБА_2 .

Листом від 01.02.2022 № 399/5/25-01-07-05-11 Головне управління ДПС у Чернігівській області направило до Управління Держпраці в Чернігівській області вказаний Акт фактичної перевірки.

03.02.2022 Управління Держпраці в Чернігівській області прийняло рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 5, яким прийнято до розгляду Акт від 31.01.2022 № 712/25/08/РРО/.

04.02.2022 відповідачем сформовано Повідомлення № 10-04/1068, в якому зазначено про те, що на виконання пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, зі змінами, повідомляє позивача про одержання 03.02.2022 Акту фактичної перевірки від 31.01.2022 № 712/25/08/РРО/ НОМЕР_1 , у ході якої виявлено використання праці неоформленого працівника фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

17.02.2022 Управлінням Держпраці прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 712/25/08/РРО//9, якою вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 65000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачка звернулася до суду з позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Згідно пункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 80.6 статті 80 ПК України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункту 86.1 статті 86 ПК України).

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Пунктом 3 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що Управління Держпраці має право накладати штрафи за порушення законодавства про працю на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. При цьому положення частини 8 статті 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, а проведення інспекційного відвідування відповідачем, відповідно до частини 4 статті 265 КПзП України та Порядку № 509, не є обов`язковим (Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.01.2021 в справі № 380/1116/20, від 21.04.2021 в справі № 260/586/20).

Як встановлено судом, 31.01.2022 о 11:05 год. працівниками Головного управління ДПС у Чернігівській області на підставі наказу від 27.01.2022 № 176-П було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами зазначеної перевірки представниками Головного управління ДПС у Чернігівській області складено акт від 31.01.2022.

У Акті перевірки зазначено, що перевірка здійснена в присутності ОСОБА_2 - продавця.

У п. 2.2.12 Акту зазначено, що було проведено контрольні розрахункові операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій при продажі товарів (2 пляшки пива, 05 л на загальну суму 40 грн.).

У п.2.2.20 Акту вказано, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала документів на працевлаштування продавця ОСОБА_2 , та повідомила, що вона перебуває на стажуванні.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що перевірку було проведено за її відсутності, а ОСОБА_2 не є продавцем та не мала бути присутньою при проведенні перевірки.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що в акті не зафіксовано присутність під час перевірки уповноваженого представника ФОП ОСОБА_1 чи самої позивачки.

ОСОБА_2 не працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 , а тому не має статусу уповноваженої особи.

Вказані обставини ставлять під сумнів записи перевіряючих здійснені у Акті перевірки про те, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 не надала документів на працевлаштування продавця ОСОБА_2 , та повідомила, що вона перебуває на стажуванні.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належним доказом порушення особою ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме допуску працівників до роботи без укладання трудового договору, є матеріалами фото або відеофіксації, які підтверджують виконання роботи зафіксованими особами під час інспекційного відвідування.

В даному випадку таких доказів до суду надано не було.

Крім того, у матеріалах справи відсутні також й докази проведення саме ОСОБА_2 контрольних розрахункових операцій із застосуванням реєстратора розрахункових операцій при продажі товарів (2 пляшки пива, 05 л на загальну суму 40 грн.).

Також у матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії Акта фактичної перевірки.

Колегія суддів зазначає, що проведення перевірки без участі позивача та не вручення останній Акта перевірки позбавило ФОП ОСОБА_1 права на надання заперечень на акт (довідку) фактичної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з пунктом 3 Порядок № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як свідчать матеріали справи, листом від 01.02.2022 № 399/5/25-01-07-05-11 Головне управління ДПС у Чернігівській області направило до Управління Держпраці в Чернігівській області вказаний Акт фактичної перевірки.

03.02.2022 Управління Держпраці в Чернігівській області прийняло рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 5, яким прийнято до розгляду Акт від 31.01.2022 № 712/25/08/РРО/.

04.02.2022 відповідачем сформовано Повідомлення № 10-04/1068, в якому зазначено про те, що на виконання пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, зі змінами, повідомляє позивача про одержання 03.02.2022 Акту фактичної перевірки від 31.01.2022 № 712/25/08/РРО/ НОМЕР_1 , у ході якої виявлено використання праці неоформленого працівника ФОП ОСОБА_1 , для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 4 Порядок № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

17.02.2022 Управлінням Держпраці прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 712/25/08/РРО//9, якою вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 65000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

-фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту допуску позивачем 31.01.2022 до роботи вказаної вище особи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчого органу виконавчої влади з питань забезпечення формувань та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору є протиправним, оскільки жодних доказів такої протиправної поведінки позивача відповідачем до суду не надано.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що наявність акта від 31.01.2022 з урахуванням наданої оцінки судом його змісту, є недостатнім доказом вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові порушення.

З огляду на викладене у сукупності, а саме порушення процедури проведення перевірки в частині не вручення позивачу Акту перевірки, а також притягнення позивача до відповідальності за дії (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору) без надання доказів вчинення останніх, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17.05.2023.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких