Справа № 161/1811/23
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1811/23
Провадження № 2-а/161/88/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Бихнюка С.М.,

Нікітюка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/1811/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП у Волинській області про скасування постанови. Просить суд визнати скасувати постановуполіцейського СРПП ВП 3№ Луцького РУП ГУНП у Волинській області серії БАД № 240970 від 24.02.2023 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 680 гривень, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути добровільно сплачений штраф та судовий збір.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року залучено ГУНП у Волинській області до участі в справі № 161/1811/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та стягнення суми сплаченого штрафу в якості співвідповідача.

Позивач в судовому засіданні, заявлений позов підтримав в повному об`ємі, з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, ГУНП у Волинській області про скасування постанови в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, Луцького РУП ГУНП у Волинській області про скасування постанови про скасування постанови в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

28 січня 2023 року поліцейським СРПП ВП № 3 Луцького РУП ГУНПу Волинській області Бихнюком С.М. винесено постанову серії БАБ № 305794, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що ОСОБА_1 , 28 січня 2023 року о 11.50 годині по а/д М-19, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 217130», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху поза межами населеного пункту не увімкнув на транспортному засобі фари ближнього світла, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із змісту позовної заяви, що позивачем ОСОБА_1 повністю заперечується факт вчинення будь-якого порушення ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом достовірно встановлено, що за умови повного заперечення позивачем вчинення будь-яких порушень ПДР України, та за відсутності безсторонніх свідків, єдиним належним та достовірним доказом наявності/відсутності вини ОСОБА_1 є матеріали фото- або відео фіксації вчиненого правопорушення.

Однак, представником відповідача не подано до суду жодного належного та достовірно доказу, який би міг підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 217130», державний номерний знак НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту та з неввімкненими фарами ближнього світла.

Таким чином, відповідачем, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не вчинено жодних належних дій, спрямованих на доказування правомірності свого рішення, а саме - постанови поліцейського СРПП ВП 3№ Луцького РУП ГУНП у Волинській області серії БАД № 240970 від 24.02.2023 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч. 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови інспектора СРПП ВП № 3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області Бихнюка Сергія Миколайовича серії БАБ № 305794 від 28.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 510 гривень.

При цьому, не підлягає до задоволення про стягнення за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області суми добровільно сплаченого позивачем штрафу в сумі 510 гривень. Оскільки як вбачається із змісту дубліката квитанції № 9295-3439-7433-3114, що штраф в сумі 510 гривень був сплачений ОСОБА_1 до ГУК у Волинській області. При цьому, головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області позивачем до участі в справі не залучалось. Підстави для стягнення такого штрафу безпосередньо з ГУНП у Волинській області відсутні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ГУНП у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень.

Керуючись ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, ГУНП у Волинській області про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП ВП № 3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області Бихнюка Сергія Миколайовича серії БАБ № 305794 від 28.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 510 гривень визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області,на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 536,80 гривень.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі

складено 18 травня 2023 року.

Суддя В.В. Ковтуненко