Справа № 540/6042/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/6042/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач-1), Головного управління пенсійного фонду в Запорізькій області (далі - відповідач-2), в якій просить:

1. визнати протиправними: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.08.2021 р. № 25 про відмову у призначенні пенсії за віком після досягнення 60-річного віку ОСОБА_1 та лист Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23.09.2021 р. № 2100-0202-8/46448;

2. скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 09.08.2021 р. № 25 про відмову у призначенні пенсії за віком після досягнення 60-річного віку ОСОБА_1 ;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), до загального страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , періоди відповідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 :

- період проходження ОСОБА_1 служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р.;

- період навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання в період з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р.;

- період навчання ОСОБА_1 на денному відділенні Херсонського індустріального інституту з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р.;

- період, коли ОСОБА_1 працював оператором програм у Добровільному товаристві по будівництву "Молодіжний житловий комплекс" з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р.;

- період, коли ОСОБА_1 брав добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 01.01.2020 р. по 31.10.2020 р.;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за віком після досягнення 60-річного віку з 01 вересня 2021 року;

5. стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) суму грошових коштів у розмірі 9350 грн. за завдану моральну шкоду.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2021 р. виникло право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з відповідною заявою. Однак 09.08.2022 р. відповідачем прийнято рішення № 25 про відмову у призначенні пенсії позивачу. З рішення про відмову у призначенні пенсії, а також з листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23.09.2021 р. № 2100-0202-8/46448 на адвокатський запит № Б-12 від 16.09.2021 р. вбачається, що до загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідачем не було зараховано такі періоди: проходження служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р. (відповідачем вказано період щодо проходження ОСОБА_1 служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 09.11.1981 р.); навчання на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання в період з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р. (відповідачем взагалі не зараховано даного періоду до загального страхового стажу); навчання на денному відділенні Херсонського індустріального інституту з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р. (відповідачем вказано період з 01.09.1982 р. по 24.06.1987 р.); періоду, коли ОСОБА_1 працював оператором програм у Добровільному товаристві по будівництву "Молодіжних житлових комплексів" з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. (в рішенні від 09.08.2021 р. № 25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідачем не зараховано даного періоду до загального стажу); періоду, коли ОСОБА_1 брав добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.01.2020 р. по 31.10.2020 р. Вважає рішення щодо відмова у призначенні пенсії за віком після досягнення 60-річного незаконним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 р. відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.01.2022 р. о 14:00 год.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи на 17.02.2022 р. на 13:00 год.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя, наказом Херсонського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 р. № 05-04/09 призупинено роботу суду.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 р. № 11/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області), змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 р., справа № 540/6042/21 розподілена судді Бездрабку О.І.

Ухвалою від 28.02.2023 р. адміністративну справу № 540/6042/21 прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду, призначено підготовче засідання на 17.03.2023 р. на 11:00 год.

07.03.2023 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що 03.08.2021 р. позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Дана заява за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду у Запорізькій області та за результатами розгляду вказаним органом прийнято рішення № 5 від 09.08.2021 р., тож ГУ ПФУ в Херсонській області рішень щодо ОСОБА_1 не приймало. Також зазначає, що пізніше, за результатами розгляду звернення позивача, направленого 16.08.2021 р. до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано: період роботи у Добровільному товаристві МЖК з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. (у зв`язку із наданням уточнюючої довідки); період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з січня по серпень 2020 року (є позначка про сплату внесків), тож вказані позовні вимоги є безпідставними. Підстави для зарахування періоду навчання на підготовчому відділенні у ВНЗ з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р. відсутні, оскільки особа, яка є слухачем підготовчого відділення вищого навчального закладу, не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів. Крім того, не було зараховано період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за вересень-жовтень 2020 року, так як відомості про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за цей період вістуні.

Ухвалою від 17.03.2023 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2023 р. на 11:00 год.

Ухвалою від 10.04.2023 р. за клопотанням представника позивача залучено участі у справі № 540/6042/21 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, встановлено відповідачу-2 п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

19.04.2023 р. від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшло клопотання про направлення позовної заяви з додатками.

20.04.2023 р. на електронну адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно направлено витребувані документи.

У судове засідання, призначене на 27.04.2023 р., сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою від 27.04.2023 р. відкладено розгляд справи, призначено судове засідання на 12.05.2023 р. на 10:00 год.

28.04.2023 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що 03.08.2021 р. ОСОБА_1 у віці 59 років 11 місяців 2 дні звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09.08.2021 р. № 25 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що пенсійний вік позивача - 59 років 11 місяців 2 дні, страховий стаж - 25 років 7 місяців 9 днів, право на пенсійну виплату матиме за наявності 28 років страхового стажу. До страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р., оскільки запис № 11 про виправлення дати розпорядження про прийом на роботу здійснений з порушенням п.2.6 Інструкції № 58, п.2.5 Інструкції № 162 (виправлений запис завірений тільки підписом; прізвище та ініціали відповідальної особи установи з зазначенням посади не зазначено); період з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р. згідно договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування від 06.07.2021 р. № О012, так як відсутня сплата страхових внесків (відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у спірний період). Крім того, в порушення вимог абз.3 п.2.23 Порядку 22-1 до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додано не скановані копії оригіналів документів, а сканована ксерокопія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Тому підстави для скасування рішення відсутні.

У судове засідання, призначене на 12.05.2023 р., сторони справи не з`явилися. Від представника позивача 10.05.2023 р. надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження без участі позивача. Інші учасники про причини неявки суд не повідомили.

Відповідачі належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Положеннями ч.1 ст.205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

З огляду на викладене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом трудової діяльності проходив службу та працював на різних посадах, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 08.09.1978 р., саме зокрема:

- запис № 4 - з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р. - проходження служби в лавах Радянської Армії;

- запис № 5 - з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р. - навчання на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті;

- записи № 6-7 з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р. - навчання на денному відділенні Херсонського індустріального інституту;

- записи № 11-12 - з 10 (виправлено з 16).02.1991 р. по 13.01.1992 р. - працював оператором програм у Добровільному товаристві по будівництву "Молодіжний житловий комплекс".

06.07.2021 р. позивач уклав з Головним управлінням ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі типовий договір № О012 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразово сплати єдиного внеску), згідно з умовами якого позивач сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р. у розмірі 21120,00 грн.

Факт оплати ОСОБА_1 встановленої договором від 06.07.2021 р. № О012 суми єдиного внеску підтверджується копією квитанції від 13.07.2021 р. на суму 21120,00 грн.

Крім того, 21.09.2021 р. позивач уклав з Головним управлінням ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі типовий договір № О014 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразово сплати єдиного внеску), згідно з умовами якого позивач сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р. у розмірі 5280,00 грн.

Факт оплати ОСОБА_1 встановленої договором від 21.09.2021 р. № О014 суми єдиного внеску підтверджується копією квитанції від 28.09.2021 р. № 0.0..1 на суму 5280,00 грн..

03.08.2021 р., через досягнення 60-річного віку у вересні 2021 року, позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що з 01.04.2021 р. органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 03.08.2021 р. про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

09.08.2021 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 5 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, при обчисленні страхового стажу позивача не були враховані період роботи згідно трудової книжки з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р., оскільки запис № 11 про виправлення дати розпорядження про прийом на роботу здійснений з порушенням п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальною захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, в якому зазначено, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення гоню, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Виправлення завірений тільки підписом - посада, прізвище та ініціали підписанта не значиться; період страхового стажу з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р. згідно договору про добровільну участь від 06.07.2021 р. № О012, так як відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 16.09.2021 р. позивач через свого представника звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області з адвокатським запитом щодо надання інформації та копій документів щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Листом від 23.09.2021 р. № 2100-0202-8/46448 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило, що питання щодо призначення пенсії за віком розглядалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення № 25 про відмову в призначенні пенсії гр. ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (28 років), про що його повідомлено листом Головного управління Пенсійної фонду України в Херсонській області від 19.08.2021 р. № 2100-0304-8/39568 з розрахунком страхового стажу та детальним роз`ясненням щодо неврахування окремих періодів (періоду навчання на підготовчому відділенні вищого навчального закладу, періоду з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. та з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р.). Після розгляду звернення ОСОБА_1 , що надіслано через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України 16.08.2021 р. та яке розглядалося відповідно до Закону України "Про звернення громадян", до страхового стажу зараховано період роботи з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. та період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з січня по серпень 2020 року (є позначка про сплату внесків). Загальний страховий стаж склав 27 років 02 місяці 12 днів, але цього недостатньо для призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку (при необхідних 28 років) про що ОСОБА_1 повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду Уіфаїни в Херсонській області від 30.08.2021 р. № 6172-6097/С-02/8-2100/21 із зазначенням врахованих періодів.

Не погоджуючись з таким рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Таким чином, для призначення пенсії позивачу за вислугу років у 2021 році мають бути виконані дві умови: досягнення 60 річного віку та наявність не менше 28 років стажу.

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та наданих документів ГУ ПФУ в Запорізькій області 09.08.2021 р. винесено рішення № 5 про відмову у призначенні пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного страхового стажу 28 років, оскільки страховий стаж позивача за підрахунком органу Пенсійного фонду становить за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж складав 25 років 7 місяців 9 днів. Не були враховані період роботи згідно трудової книжки з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р., оскільки запис № 11 про виправлення дати розпорядження про прийом на роботу здійснений з порушенням п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальною захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, в якому зазначено, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення гоню, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Виправлення завірений тільки підписом - посада, прізвище та ініціали підписанта не значиться; період страхового стажу з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р., згідно договору про добровільну участь від 06.07.2021 р. № О012, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Надалі, після розгляду звернення ОСОБА_1 , до страхового стажу зараховано період роботи з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. та період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з січня по серпень 2020 року (є позначка про сплату внесків): загальний страховий стаж склав 27 років 02 місяці 12 днів.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами ч.1 ст.56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка. При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Як передбачено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. № 162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 р. № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Водночас, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 р. у справі № 548/2056/16-а, від 21.02.2018 р. у справі № 687/975/17.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р. ОСОБА_1 проходив службу в лавах Радянської Армії, а з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р. - навчався на денному відділенні Херсонського індустріального інституту.

Однак, оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Запорізькій області від 09.08.2021 р. № 25 не містить відомостей щодо неповного врахування вказаних періодів до страхового стажу.

В той же час, ГУ ПФУ в Херсонській області у своєму відзиві повідомило, що до страхового стажу ОСОБА_2 зараховано період проходження ним військової служби з 12.11.1979 р. по 09.11.1981 р., оскільки даний запис зроблено на підставі військового квитка НОМЕР_3 , відповідно до якого позивача звільнено в запас у зв`язку з закінченням строку служби 09.11.1981 р. на підставі наказу МО СРСР № 244 від 28.09.1981 р. (до місця призначення зобов`язаний прибути та встати на військовий облік 16.11.1981 р.), а не 16.11.1981 р. як зазначає позивач.

Також у відзиві вказано, що до страхового стажу позивача зараховано період фактичного навчання у Херсонському індустріального інституту з 01.09.1982 р. (з загальноприйнятої дати початку навчального року) по 24.06.1987 р. (по дату рішення Державної екзаменаційної комісії), а не ті які зазначені у трудовій книжці - з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р., що обґрунтовує врахуванням відомостей, зазначених у довідці Херсонського національного технічного університету № 153 від 29.08.2021 р., де у відомостях про зарахування позивача на перший курс інституту, як підстава зазначено наказ № 126-с від 27.07.1982 "зарахований з 01.08.1982 з наданням канікул по 31.08.1982".

Суд критично відносить до таких тверджень ГУ ПФУ в Херсонській області, оскільки відповідачі не ставлять під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо проходження служби та навчання позивача у вищому навчальному закладі.

При цьому, з невідомих суду причин, попри відсутність зазначення вказаної інформації у рішенні ГУ ПФУ у Запорізькій області від 09.08.2021 р. № 25, відповідачі самостійно змінюють кінцеві або початкові дати трудової діяльності ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Запорізькій не врахувало, що не усі розбіжності у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Приписами пп."в" абзц.3 ст.56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховуються: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, сліжба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно пп."а" п.2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях від 20.06.1974 р. № 162 (яка була чинною на час вчинення записів) у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступні записи: про строк служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР та Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, де на осіб, що проходять службу не поширюється законодавство про працю та державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) та дати звільнення зі служби.

У трудовій книжці позивача міститься запис № 4 - 12.11.1979 р. - 16.11.1981 р. служба в рядах Радянської Армії, який не містить виправлень та є чіткими.

Що стосується зарахування до страхового стажу позивача лише періоду фактичного навчання у Херсонському індустріального інституту з 01.09.1982 р. (з загальноприйнятої дати початку навчального року) по 24.06.1987 р. (по дату рішення Державної екзаменаційної комісії), суд зазначає наступне.

Підпунктом "в" пункту 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях від 20.06.1974 р. № 162 (яка була чинною на час вчинення записів) у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступні записи: про час навчання у ВНЗ та середніх спеціальних учбових закладах.

Згідно трудової книжки позивача у ній містяться записи: № 5 - зарахований на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту 27.07.1982 р., наказ № 126-с від 27.07.1982 р., № 6 - відрахований у зв`язку із закінченням інституту 30.06.1987 р.

Зі змісту архівної довідки Херсонського національного технічного університету від 29.08.2021 р. № 153 слідує, що наказом № 126-с від 27.07.1982 р. ОСОБА_2 зарахований з 01 серпня 1982 року на перший курс денного відділення Херсонського індустріального інституту з наданням канікул по 31 серпня 1982 року; наказом № 195-с від 30.06.1987 р. відрахований із закінченням повного курсу інституту, отриманням повної вищої освіти за спеціальністю "Автоматизація і комплексна автоматизація хіміко-технологічних процесів (дата відрахування не вказана, нормативно навчання закінчилось 30 червня 1987 р.).

З викладеного слідує, що записи у трудовій книжці стосовно періоду навчання в Херсонському індустріальному інституті з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р. повністю співпадають з відображеними у архівній довідці даними, а твердження відповідача-1 про необхідність зарахування до стажу період з 01.09.1982 р. по 24.06.1987 р. ґрунтуються на припущеннях та суперечать як записам трудової книжки, так і архівній довідці Херсонського національного технічного університету від 29.08.2021 р. № 153.

Посилання відповідачів на п.п.6, 8 Порядку № 637 суд не бере до уваги, так як ними регулюються питання підтвердження стажу за відсутності трудової книжки або записів у ній, в той час як у трудовій книжці ОСОБА_2 наявні записи про служба в рядах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р. та навчання в Херсонському індустріальному інституті з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р.

Таким чином, відповідачем-2 протиправно не враховано період проходження ОСОБА_1 служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р. та період навчання позивача на денному відділенні Херсонського індустріального інституту з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р. за датами, вказаними у трудовій книжці.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання в період з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р. суд вказує наступне.

Відповідно до п."д" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.48 КЗпП України та ст.62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У законодавстві, що діяло раніше до 01.01.2004 р., зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 р. № 681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 р. № 573 "Про організацію підготовчих відділень при вищих учбових закладах".

Вказаними нормативно-правовими актами визначалося, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (пункт 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (пункт 3 зазначених нормативних актів). 3) "слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (пункт 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09.07.1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27.07.1963 року № 1114".

Відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР № 712 від 26.09.1969 р., № 394 від 17.05.1971 р., № 468 від 31.05.1974 р. та № 504 від 14.07.1987 р.) а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590 "Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (далі - Порядок).

Згідно з пп."і" п.109 вказаного Порядку крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 до вступу на підготовче відділення Херсонського індустріального інституту позивач проходив військову службу в складі Військових сил СРСР.

Наказом № 126-с від 27.07.1982 р., що не заперечується відповідачами, позивач був зарахований на 1-й курс Херсонського індустріального інституту на денну форму навчання після закінчення підготовчого відділення.

Таким чином, враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1981-1982 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, тому відповідно до положень ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" час навчання на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання в період з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р. підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зарахування стажу роботи ОСОБА_1 у Добровільному товаристві по будівництву "Молодіжний житловий комплекс" на посаді оператора програм у період з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р., оскільки з листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.09.2021 р. № 2100-0202-8/46448 та відзиву ГУ ПФУ України в Херсонській області вбачається, що період роботи з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. надалі було зараховано до страхового стажу позивача, тож предмет спору в цій частині відсутній.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду, коли позивач брав добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 01.01.2020 р. по 31.10.2020 р., суд вказує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частинами першою, третьою та четвертою цієї статті.

Згідно з пп.4 п.3 розділу V Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449, за бажанням особи сплатити єдиний внесок за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 01.01.2004 по 31.12.2010), і у разі отримання від неї заяви про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), після перевірки викладених у заяві відомостей податковими органами у строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за формою, наведеною в додатку 5 до цієї Інструкції (далі - Типовий Договір). Типовий договір містить положення про обов`язок особи, яка бере добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) подавати за себе звітність, що містить відомості про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь та про обов`язок податкового органу передавати Пенсійному фонду України для ведення персоніфікованого обліку дані про суми єдиного внеску та відомості про його платника.

Судом встановлено, що 21.09.2021 р. між позивачем та ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі укладено договір № О014 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата внеску) з метою зарахування до страхового стажу періоду з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р. (далі - Договір).

При цьому, суд звертає увагу, що договір від 21.09.2021 р. № О014 був укладений після винесення оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.08.2021 р. № 25, а отже позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача-2 в цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу ІІ Договору ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати єдиний внесок у порядку і строки, визначені цим Договором та Законом.

Крім того, пунктом 2,3 розділу ІІІ Договору встановлено, що ОСОБА_1 сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р. у розмірі 5280,00 грн.

Як встановлено судом, квитанцією від 28.09.2021 р. № 0.0..1 підтверджено факт оплати позивачем зобов`язань, передбачених типовим договором від 21.09.2021 р. № О014 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразово сплати єдиного внеску) у сумі 5280,00 грн.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 виконав умови договору та добровільно сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до умов, передбачених Договором, тому має право на зарахування періоду з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р. до свого страхового стажу.

Таким чином, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р. підлягають задоволенню.

В той же час суд зауважує, що позивачу зараховано період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з січня по серпень 2020 року, про що зазначено у відзиві ГУ ПФУ в Херсонській області та підтверджується листами ГУ ПФУ в Херсонській області від 19.08.2021 р., від 30.08.2021 р., а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, відповідачем-2 під час прийняття рішення від 09.08.2021 р. № 25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком не враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, відповідач-2 допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу у зарахуванні певних періодів роботи до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, рішення від 09.08.2021 р. № 25 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Між тим, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати певні періоди роботи до загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, підлягають частковому задоволення, а саме щодо зарахування до загального страхового стражу наступних періодів: період проходження служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р.; період навчання на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р.; період навчання на денному відділенні Херсонського індустріального інституту з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р.; період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р.

В той же час період роботи позивача оператором програм у Добровільному товаристві по будівництву "Молодіжний житловий комплекс" з 10.02.1991 р. по 13.01.1992 р. та період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.01.2020 р. по 31.08.2020 р. зараховані до загального страхового стажу позивача, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 01.09.2021 р., суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 р. у справі № 818/985/18 та від 26.12.2019 р. у справі № 810/637/18.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 р. у справі № 233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.04.2019 р. у справі № 204/362/17, єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою.

За таких обставин, суд, з метою ефективного поновлення прав позивача, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.08.2021 р. та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Стосовно вимог позивача про стягнення з ГУ ПФУ в Херсонській області 9350 грн. за завдану моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинним законодавством визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 р. у справі № 815/7401/16.

Суд зауважує, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідним є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Позивач вказує, що йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з неотримання пенсії з 01.09.2021 р. та через ішемічну хворобу, якій передувала відмова у призначенні пенсії, при цьому надає копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , яким підтверджено, що протягом з 29.08. по 06.09.2021 р. знаходився на лікуванні в КНП "Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша".

Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії та захворюванням позивача, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Таким чином, позовну вимогу про стягнення моральної шкоди суд вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

За приписами ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладені обставини та норми законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, просп.Соборний, буд.158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, просп.Соборний, буд.158-Б, ) від 09.08.2021 р. № 25 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до загального страхового стажу період проходження служби в лавах Радянської Армії з 12.11.1979 р. по 16.11.1981 р.; період навчання на підготовчому відділенні у Херсонському індустріальному інституті з денною формою навчання з 25.11.1981 р. по 26.07.1982 р.; період навчання на денному відділенні Херсонського індустріального інституту з 27.07.1982 р. по 30.06.1987 р.; період добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.09.2020 р. по 31.10.2020 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 03.08.2021 р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. викладених у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, просп.Соборний, буд. будинок 158-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко