Справа № 144/170/23
Суддя: Довгалюк Л. В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 144/170/23
Провадження № 2-а/144/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. смт Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Довгалюк Л.В.,

секретаря судового засідання Даценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Теплицького районного суду Вінницької області з позовною заявою до Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить визнати протиправною та скасувати винесену інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом поліції Шустіковим Олександром Олеговичем постанову серії ЕАР № 6457375 від 25.01.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 25.01.2023 інспектором поліції стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої позивача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Як зазначено у постанові ОСОБА_1 керував транспортним засобом із напівпричепом Feber 35NW, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був відсутній противідкотний упор, щонайменше два, чим порушив п.п. 31.4.7. (є) ПДР України. Єдиним доказом, що підтверджує дані обставини, є постанова по справі про адміністративне правопорушення, яку позивач вважає протиправною, виходячи з наступного.

25.01.2023 о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_1 рухався у с. Дачне по автомобільній дорозі М-05 Київ Одеса 452 км із дотриманням габаритно вагових параметрів та Правил дорожнього руху, однак був зупинений інспектором, який не пояснивши причину зупинки транспортного засобу, з власної ініціативи, без підстав почав проводити огляд транспортного засобу, у ході проведення якого зауважив, що у напівпричепа відсутні противідкотні упори.

З указаними твердженнями працівника поліції позивач не погодився та продемонстрував наявність двох противідкотних упор. Натомість інспектор поліції зробив вигляд, що їх не помітив та проігнорувавши пояснення водія виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутності жодних доказів, які б підтверджували вину у вчиненні правопорушення, проігнорував прохання ОСОБА_1 долучити до постанови його письмове пояснення, не надав на ознайомлення матеріали фото або відео фіксації порушення.

Ухвалою судді від 09.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

16.03.2023 до суду повернувся конверт із відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання, у зв`язку з чим судом повторно на адресу позивача направлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

28.03.2023 позивачем отримано зазначену ухвалу та у визначений строк усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 10.04.2023 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю.

26.04.2023 із Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до суду надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовом, оскільки позивачем дійсно допущено порушення ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Оскаржувану постанову вважає такою, що винесена працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні вимог закону, відповідно до об`єктивних обставин справи.

Водночас у відзиві зазначено, що відповідно до п. 3 Розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів із портативних та відео реєстраторів становить 30 діб. Станом на 18.04.2023 відеозаписи з портативних нагрудних відео реєстраторів у даній справі відсутні на серверах сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Одеській області ДПП у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того зазначено, що інспектор мав усі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача на блок посту та розгляд справи на місці вчинення правопорушення, який проведено із дотриманням відповідної процедури, постанова є обґрунтованою, винесеною на підставі та у порядку передбаченому законодавством. На підставі наведеного відповідач просить суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позов без задоволення.

09.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач не спростував твердження та аргументи позивача по суті позовних вимог. ОСОБА_1 наполягає на грубому порушенні інспектором вимог закону при складанні постанови, який безпідставно не врахував його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, а також відсутність жодних доказів того, що на напівпричепі не було двох противідкотних упор, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП.

Згідно вимог ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин вчиненого правопорушення в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2023 інспектором 2 роти 2 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом поліції Шустіковим О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6457375, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 25.01.2023 о 21 год. 40 хв. у с. Дачне на трасі Київ Одеса 425 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із напівпричіпом Feber 35NW, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був відсутній противідкотний упор, щонайменше два, чим порушив п. 31.4.7. є ПДР України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вказаній постанові.

Законність та обґрунтованість указаної постанови є предметом спору, з яким позивач звернувся до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль), що передбачено ст. 52 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9. ПДР України).

Пунктом 31.4.7. є ПДР України регламентовано, що порушенням ПДР України є відсутність на вантажних автомобілях із дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах із дозволеною максимальною масою понад 5 т противідкотних упор (щонайменше дві).

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні вказаної постанови працівник поліції в порушення вимог ст. ст. 252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та якими спростовуються заперечення водія щодо невчинення даного правопорушення, зокрема, не було зафіксовано показання свідків та відсутні інші докази та джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Також в оскаржуваній постанові у графі 7 «до постанови додаються» відсутні будь-які записи про долучення до постанови фото та відеоматеріалів.

Водночас, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відеозаписи з місця вчинення ОСОБА_1 правопорушення не збереглися, оскільки строк їх зберігання з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.

Таким чином, доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, викладеного у постанові серії ЕАР № 6457375 від 25.01.2023 та вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа № 537/4012/16-а) та від 17.07.2019 (справа № 295/3099/17).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у даній справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи наведене, суд вважає, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведена, оскільки всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано суду достатніх і беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності спростовували твердження позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає до задоволення шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача стягненню на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 536, 80 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями ст. ст. 7, 9, 121, 247, 251, 280, 287, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6457375 від 25.01.2023 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Теплицький районний суд Вінницької області до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, 65114.

Суддя