Справа № 620/9072/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9072/22 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову позивачу у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, яке виражене у формі протоколу засідання комісії по врегулюванню виплат військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25 листопада 2022 року № 2; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 14 лютого 2023 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2022 року ОСОБА_1 була призвана на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Відповідно до постанови ВЛК від 01.11.2021 № 4552 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 в неї наявне захворювання - хронічний вірусний гепатит С.

Вказане захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується постановою ВЛК від 01.11.2021 № 4552.

22 листопада 2022 року позивачка звернулася до відповідача з рапортом у якому просила виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Протоколом № 2 від 25 листопада 2022 року засідання комісії по врегулюванню виплат військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу було відмовлено.

Підставою для відмови у виплаті матеріальної допомоги зазначено те, що виплати такої допомоги є порушенням пункту 6 наказу Міністерства оборони України № 30 від 31.10.2022 року. Зазначено, що відповідно до представлених документів захворювання головного сержанта ОСОБА_1 не пов`язано з захистом Батьківщини».

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII).

Так, частиною першою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція №260), що була чинною на час існування спірних правовідносин.

Пунктами 33.1.-33.3 розділу ХХХ Інструкції № 260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

За змістом п. 9 Розділу ХХІV наказу від 07.06.2018 року № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства оборони України № 30 від 31.01.2022 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

При цьому у п.5 Наказу №30 зазначено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2022 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такої послідовності щодо здійснення виплат:

розрахунки зі звільненими, переведеними до нового місця служби військовослужбовцями та виплати за рішеннями судів, які набрали законної сили;

щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям;

індексація грошового забезпечення;

додаткова винагорода на період дії воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

грошова допомога для оздоровлення;

інші одноразові обов`язкові додаткові види грошового забезпечення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Таким чином матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення викладено в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, 18 березня 2020 року у справах №№814/238/17, 810/3476/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2022 року позивачка звернулася до відповідача з рапортом у якому просила виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Протоколом № 2 від 25 листопада 2022 року засідання комісії по врегулюванню виплат військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу було відмовлено.

У Протоколі зазначено, що в військовій частині НОМЕР_1 на 2022 рік під час воєнного стану немає затвердженого фонду грошового забезпечення. Також зазначено, що виплата такої допомоги є порушенням пункту 6 наказу Міністерства оборони України № 30 від 31.10.2022 року, оскільки відповідно до представлених документів захворювання головного сержанта ОСОБА_1 не пов`язано з захистом Батьківщини».

Щодо наявності чи відсутність підстав передбачених п.6 Наказу №30 для виплати позивачу матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення слід зазначити наступне.

Згідно постанови ВЛК від 01.11.2021 року № 4552 та довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022, у позивачки наявне захворювання - хронічний вірусний гепатит С.

Вказане захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується постановою ВЛК від 01.11.2021 року № 4552.

У довідці військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 зазначено, що ОСОБА_1 знаходилася під динамічним наглядом лікаря-терапевта поліклініки військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на відсутність фінансового ресурсу не є підставою для того щоб не нараховувати та не виплачувати позивачці матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Повноваження щодо визначення розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є саме дискреційними повноваженнями відповідача, які обмежуються, згідно вимог Порядку №260 фондом грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі МОУ.

Так згідно, Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішеннях ЄСПЛ склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення ЄСПЛ у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

В даному випадку у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач зазначав, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік не було виплачено у зв`язку з тим, що фонд грошового забезпечення на 2022 рік МОУ на військову частину НОМЕР_1 не був затверджений на 2022 рік.

З метою повного, всебічного розгляду справи судом було додатково витребовано у апелянта докази на підтвердження наведених вище доводів апеляційної скарги.

На запит суду апелянт надав зведений фонд грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2022 рік, у якому у графі «Плановий фонд матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» наявна позначка «-».

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що у 2022 році розмір доведених до видатків та реально отримане асигнування цих видатків дозволяли відповідачу проведення виплат матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено вимоги розділу XXIV Порядку №260, яким врегульовано виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, Наказу №30, оскільки цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у разі наявності фонду грошового забезпечення, який, як свідчать надані до суду відповідачем докази, не був затверджений.

Адміністративний суд, розглядаючи справу щодо правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відтак, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не повно з`ясував усі обставини справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких