Справа № 120/175/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2023 р. Справа № 120/175/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Комісією з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно прийнято рішення №6 від 22.07.2022, яким протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою від 11.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

26.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2.

Крім цього, згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

Як зазначає відповідач, 06.07.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою та додатковими документами до Комісії при Головному управлінні з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви та додатково наданих документів Комісія прийняла рішення відмовити в підтвердженні ОСОБА_1 періоду роботи з 10.08.2000 по 03.10.2011, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дні про ліквідацію без правонаступника ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва». Також, професія, за якою працював заявник, не відповідає чинним на період роботи Спискам. Крім того, за періоди з 10.08.2000 по 03.01.2004 та з 05.01.2009 по 03.10.2011 відсутні дні про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Таким чином, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.

31.01.2023 до суду поданий відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, які є аналогічним за мотивами, викладеними у відзиві від 26.01.2023.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2) згідно Закону №1058.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийнято рішення від 16.09.2021 № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до вищезазначеного рішення до страхового стажу позивача зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки відсутні уточнюючі довідки про пільговий характер роботи.

20.01.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2) згідно Закону №1058.

Листом від 10.02.2022 №1618-1535/Г-02/8-0200/22 відповідач повідомив позивача, що у разі неможливості представлення довідок про спеціальні умови праці для підтвердження періоду роботи зі шкідливими або важкими умовами праці у зв`язку з ліквідацією підприємства без визначення правонаступника законодавець надає можливість підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугу років на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Для підтвердження стажу роботи заявник подає такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2)документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Окрім того, у листі повідомлено, що 30.12.2021 за вх. №18343/8 на адресу Головного управління надійшла довідка з Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради «КП Вінницьке шляхове управління» про те, що атестація робочих місць за умовами праці «майстер по асфальтуванню» в період з 04.09.1991 по 20.01.2000 на підприємстві не проводилася.

06.07.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою та додатковими документами до Комісії при Головному управлінні з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви та додатково наданих документів Комісія прийняла рішення від 21.07.2022 №6, яким відмовила в підтвердженні ОСОБА_1 періоду роботи з 10.08.2000 по 03.10.2011, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дані про ліквідацію без правонаступника ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва». Також, професія, за якою працював заявник, не відповідає чинним на період роботи Спискам. Крім того, за періоди з 10.08.2000 по 03.01.2004 та з 05.01.2009 по 03.10.2011 відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Позивач вважає рішення від 21.07.2022 №6 протиправним та таким, що порушує його занні права та інтереси, тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України №1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічна за змістом норма частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На реалізацію пункту 20 Порядку № 637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок № 18-1).

Пунктом 1 Порядку № 18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку № 18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку № 18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку № 18-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Відтак зі змісту наведених положень Порядку № 18-1 слідує, що такий застосовується щодо підтвердження періодів роботи, які зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, зокрема й у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. При цьому для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

На реалізацію вказаних вимог Порядку № 18-1 Комісія, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглянула подану ОСОБА_1 заяву про підтвердження стажу роботи, за результатами розгляду якої прийняла рішення № 6 від 21.07.2022.

Таким рішенням відмовлено заявнику в підтвердженні періоду роботи з 10.08.2000 по 03.10.2011, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дані про ліквідацію без правонаступника ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва».

Окрім того, в оскаржуваному рішенні вказано, що професія, за якою працював заявник, не відповідає чинним на період роботи Спискам, а за періоди з 10.08.2000 по 03.01.2004 та з 05.01.2009 по 03.10.2011 відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Надаючи оцінку правомірності рішення Комісії від 21.07.2022 № 6, суд зазначає, що відсутність даних про ліквідацію підприємства (роботодавця) без правонаступника не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Окрім того, згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З приводу відповідності професія, за якою працював позивач, чинним на період роботи Спискам, суд зазначає, що у спірний період переліки професій, визначались:

- Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затведженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162;

- Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Так, у розділі ХХVІІ «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт бедівель, споруд та інших об`єктів» Списку № 2, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, передбачені наступні посади:

2290000а а) Робітники

2290000а-11140 Асфальтобетонники

2290000а-11141 Асфальтобетонники-варильники

2290000а-14288 Машиністи укладчиків асфальтобетону.

У розділі ХХVІІ «Будівництво» Списку № 2, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 передбачені наступні посади:

27а а) робітники

27а асфальтобетонники

27а машиністи укладачів асфальтобетону.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача, просилідковуються наступні періоди його трудової діяльності:

10.08.2000 прийнятий до Вінницького управління механізації шляхового будівництва на посаду майстра за контрактом;

03.12.2001 продовжує працювати на умовах трудового договору на посаді майстра. Змінено назву підприємства на ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва";

04.01.2004 підтверджено право на пенсію за віком за Списком №2 розділ ХХУII позиція 27б.

03.10.2011 звільнений з посади майстра.

Зі змісту записів у трудовій книжці позивача вбачається, що з 20.01.2000 по 03.10.2011 він працював на одній і тій же посаді, а саме «майстер», при цьому, відповідно до наказу від 04.01.2004 «Про затвердження професій із шкідливими умовами праці», ТОВ «

Управління механізації шляхового будівництва» затверджено перелік робочих місць, робіт і професій працівника, яким дається право на пільгове пенсійне забезпечення «машиністи укладальників асфальтобетонну»: виконроб, майстер, електрогазозварювальник.

Відтак, обіймаючи посаду майстра, позивач фактично виконував роботу машиніста укладальника асфальтобетону у період з 10.08.2000 по 03.10.2011.

Отже, професія ОСОБА_1 відповідала чинним на момент його роботи спискам, а тому такий період роботи відповідачем не правомірно не зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З приводу посилань відповідача як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, періодів роботи з 10.08.2000 по 03.01.2004 та з 05.01.2009 по 03.10.2011, на відсутність даних щодо проведення та результатів проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Особи, які зайняті на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у підтвердженні періоду його роботи з 10.08.2000 по 03.10.2011, як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За наведених вище обставин рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.07.2022 № 6 належить скасувати.

Водночас, позивач за змістом позовних вимог просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати періоди його роботи у Вінницькому дорожному управлінні по ремонту та утриманню автодоріг, Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва та ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва" на посадах майстра до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що у Вінницькому дорожньому управлінні по ремонту та утриманню автодоріг позивач працював у період з 04.09.1991 по 20.01.2000; у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва (до перейменування підприємства) у період з 10.08.200 по 02.12.2001; у ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва" (після перейменування підприємства) у період з 03.12.2001 по 03.10.2011.

В межах рішення від 21.07.2022 № 6 Комісією надавалась оцінка лише наявності підстав для для підтвердження стажу роботи у період з 10.08.2000 по 03.10.2011, тобто у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва та у ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва".

У свою чергу, період роботи позивача у Вінницькому дорожньому управлінні по ремонту та утриманню автодоріг не досліджувався відповідачем, відтак, відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати такий період до пільгового стажу.

При цьому, в межах цієї справи ОСОБА_1 оскаржується саме рішення Комісії № 6 від 22.07.2022, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

В той же час, підтвердження чи непідтвердження відповідних періодів роботи заявника як таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення належить до виключної компетенції Комісії.

Суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про підтвердження відповідних періодів роботи заявника, які не були предметом дослідження Комісії, що діє при Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У цьому контексті варто згадати про завдання адміністративного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи у Вінницькому дорожньому управлінні по ремонту та утриманню автодоріг (з 04.09.1991 по 20.01.2000) задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 13.09.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788, суд зазначає під час розгляду цієї справи судом встановлено, що поза увагою відповідача залишився період роботи позивача з 04.09.1991 по 20.01.2000.

З огляду на наведене, оскільки права ОСОБА_1 в даному випадку є порушеними, а повноваження щодо підрахунку стажу позивача, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком, на пільгових умовах належить органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що позовна вимога зобов`язального характеру підлягає частковому задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача підтвердити періоди роботи позивача у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва з 10.08.200 по 02.12.2001; у ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва" з 03.12.2001 по 03.10.2011 як такі, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та повторно розглянути заяву позивача про підтвердження стажу роботи на посадах, із урахуванням викладених висновків суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог на користь позивача слід стягнути 805,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що є сумою пропорційною до обсягу задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Частиною 5 та 6 статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено судом, на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано договір від 28.12.2022 про надання правничої допомоги, який укладено між ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) та адвокатом Никитюком О.І. (надалі - Адвокат).

Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору предмет договору: надання правової допомоги як позивачу в адміністративній справі за позовом до ГУ ПФУ у Вінницькій області про призначення пільгової пенсії за віком за Списком 2.

Згідно з п. 8 Договору довіритель до початку розгляду справи у суді має сплатити представнику гонорар у фіксованому розмірі - 2500 грн, про що адвокат видає квитанцію.

Окрім того, до позовної заяви долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 04.01.2023, згідно з якою ОСОБА_1 сплачено Адвокату 2500 грн. на підставі договору від 28.12.2022.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи те, що гонорар адвоката встановлено у фіксованому розмірі, надання додаткових документів, які б підтверджували розмір гонорару, обсяг наданих послу, витраченого часу не є обов`язковим.

Аналогічні висновки викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Відтак, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що розгляд цієї справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), що вказує на її малозначність.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, те, що дана справа належить до справ незначної складності, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи.

Отже, суд доходить висновку про зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 6 від 21.07.2022 про результати розгляду заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити періоди роботи ОСОБА_1 у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва з 10.08.200 по 02.12.2001, у ТОВ "Управління механізації шляхового будівництва" з 03.12.2001 по 03.10.2011 як такі, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та повторно розглянути заяву позивача про підтвердження стажу роботи на посадах, із урахуванням викладених висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ).

Рішення суду в повному обсязі складено: 15.05.2023

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна