Справа № 500/1254/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1254/23

09 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Грималюк Б.І.

представника відповідача Дядишин Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі - відповідач, УДМС), в якій просила суд:

«Визнати протиправними дії Заліщицького сектору УДМС України в Тернопільській області, що виявилось у відмові надати дозвіл на імміграцію на Україну та скасувати рішення від 02 березня 2023 року № 552/3 «Про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну», виданого Заліщицьким сектором УДМС України в Тернопільській області» (арк. справи 1-3).

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалась на те, що оскільки вона не вчиняла жодних протиправних дій на території України або на території інших держав з метою створення загрози національній безпеці України, громадському порядку в Україні, а також жодним чином не порушувала прав та законних інтересів громадян України та законних підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну у відповідача не було. Таким чином, на переконання позивача, відповідачем не виконано вимоги п.23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою КМУ від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок № 1983) та прийнято протиправне рішення про скасування дозволу на імміграцію за відсутності на те правових підстав, передбачених пп.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України від 07.06.2001 № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491-ІІІ).

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зіслався на те, що оскільки із листа Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 17.02.2023 № 13/2-15 вбачається, що відповідно до Закону України «Про національну безпеку України» та за результатами перевірки громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надання дозволу на постійне місце проживання в Україні зазначеній іноземці суперечить національній безпеці та національним інтересам України, то УДМС прийнято рішення від 02.03.2023 № 8552/3, яким відмовлено позивачці у наданні дозволу на імміграцію.

Процесуальні дії (рішення) у справі, заяви та клопотання сторін.

04.04.2023 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 04.04.2023, визначено головуючого суддю у справі - суддю Мандзія О.П.

04.04.2023 одночасно із позовну заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів.

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.04.2023, заяву про забезпечення доказів передано судді Мандзію О.П.

06.04.2023 судом постановлено ухвалу, якою заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду.

06.04.2023 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.04.2023, заяву про забезпечення позову передано судді Мандзію О.П.

07.04.2023 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

07.04.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 27.04.2023 об 11:00 год.

24.04.2023 УДМС подано відзив на позов.

25.04.2023 УДМС подано клопотання про залучення до участі справі Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

27.04.2023 об 11:00 год. відбулось судове засідання.

Протокольною ухвалою суду судом відмовлено в задоволенні клопотання УДМС про залучення до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління служби безпеки України в Тернопільській області.

Розгляд справи відкладено до 09.05.2023, 12:15 год.

09.05.2023 о 12:15 год. відбулось в судове засідання, в якому кожна із сторін підтримала доводи викладені у заявах по суті.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Петровськ Саратовської області, є громадянкою російської федерації (арк. справи 45,46).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.08.2016 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Заліщики Заліщицького району Тернопільської області, громадянином України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (арк. справи 47).

20.01.2022 позивачка звернулась із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну (арк. справи 43, 44).

У результаті проведеної перевірки за наслідками поданої заяви про надання дозволу на імміграцію, встановлено наступні обставини разом із їх документальним підтвердженням:

- відповідно до довідки ГУНП в Тернопільській області від 03.02.2022 № 282/6/01-22 інформація згідно обліків ІТС ІППН України на громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (арк. справи 51);

- як видно із листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.02.2022 № 91-1640/0/18-22, інформація стосовно ОСОБА_1 у базі даних осіб, яким на підставі закону органами охорони державного кордону заборонено в`їзд в Україну, відсутня (арк. справи 53);

- згідно із вимогою УІАП ГУНП у Тернопільській області від 23.02.2022 № 15/6115.1-22, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше не судима (арк. справи 55);

- листом ГУНП в Тернопільській області від 21.12.2022 № 4500/6103-22, стверджується, що згідно обліків ІКС ІПНП України щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відсутня (арк. справи 59);

- як слідує з листа Державної прикордонної служби України від 20.12.2022 № 91-7621/0/18-22, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація у базі даних осіб, яким на підставі закону органами охорони державного кордону заборонено в`їзд в Україну, відсутня (арк. справи 61);

- вимогою УІАП ГУНП від 19.12.2022 стверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше не судима (арк. справи 63);

- як видно із листа УСБУ в Тернопільській області від 20.12.2022 № 13/2-15, з огляду на приписи Закону України «Про національну безпеку України» та у зв`язку із військовою агресією російської федерацією проти України, надання дозволу на постійне проживання в Україні громадянці рф ОСОБА_1 , не рекомендується (арк. справи 65);

- у листі УСБУ в Тернопільській області від 17.02.2023 № 13/2-15 стверджується, що відповідно до Закону України «Про національну безпеку України» та за результатами перевірки громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надання дозволу на постійне проживання в Україні зазначеній іноземці суперечить національній безпеці та національним інтересам України (арк. справи 67).

На підставі встановлених обставин, головним спеціалістом Заліщицького сектору УДМС України в Тернопільській області 02.03.2023 затверджено висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_1 (далі - Висновок) (арк. справи 68).

Згідно із Висновком, громадянці російської федерації, ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну, у зв`язку із тим, що надання дозволу на постійне проживання в Україні позивачці суперечить національній безпеці та національним інтересам України.

02.03.2023 прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україні, яке видане громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Рішення) (арк. справи 69).

За змістом указаного Рішення позивачці відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну з покликанням на приписи п.6 ч.1 ст.10 Закону України «Про імміграцію».

Не погоджуючись із указаним рішенням позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин.

Спір, що виник між сторонами стосується правових підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, що окреслені диспозицією ст.10 Закону України «Про імміграцію.

Для вирішення спору по суті, суд повинен з' чи належить лист УСБУ в Тернопільській області про не можливість надання дозволу на постійне проживання в Україні позивачці з огляду на те, що це суперечить національній безпеці та національним інтересам України, до «інших випадків, передбачених законами України», як підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію, що висвітлена в п.6 ч.1 ст.10 Закону України «Про імміграцію».

Релевантні норми права.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства, визначає Закон України від 07.06.2001 № 2491-ІІІ «Про імміграцію» (далі - Закон № 2491).

Згідно із статтею 10 Закону № 2491, дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджено постановою КМУ від 26.12.2002 № 1983.

Відповідно до п.9 Порядку № 1983, МВС, органи Національної поліції, СБУ та її регіональні органи, Держприкордонслужба відповідно до компетенції вживають у місячний строк за зверненням ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію"; до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

Згідно із п.14 Порядку № 1983, територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 24 Закону України від 25.03.1992 № 2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» (далі - Закон № 2229), вказаний орган має право брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Статтею 2 Закону № 2229 унормовано, що на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Частиною 1 статті 8 Закону № 2229, передбачено, що Служба безпеки України взаємодіє з державними органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, які сприяють виконанню покладених на неї завдань.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 21.06.2018 № 2469-VIII «Про національну безпеку України» (далі - Закон № 2469) загрози національній безпеці України - це явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 19 Закону № 2469, передбачено, що Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33 Конституції України).

Таким чином, законодавець вправі, керуючись принципом законності запровадити обмеження на перебування території України щодо громадян інших країн.

З метою постійного моніторингу підстав, які обмежують право осіб перебувати на території України, державою створено інституційну структуру органів до компетенції яких, серед іншого, віднесено забезпечення, збереження та відстоювання якнайкращих інтересів держави.

На рівні Основного Закону України записано, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3). В той же час, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (стаття 17).

Державна безпека є достатньо широким поняттям. Посутнісній аналіз указаних актів застосування права дає підстави для висновку, що до державної безпеки слід віднести економічну, інформаційну, національну безпеку та ін. Для забезпечення державної безпеки утворено Службу безпеки України.

Служба безпеки України наділена надзвичайно широким спектром повноважень (можливостей) з метою виконання основного завдання - забезпечення державної безпеки. Приписи профільного закону про Службу безпеки України дають підстави ствердно наголосити, що способи, засоби які використовує Служба безпеки України для виконання свого головного завдання не підлягають розголошенню, оскільки останнє може поставити під ризик безпеку, як окремого громадянина, так і держави в цілому. Це зовсім не означає, що дії Служби безпеки України не засновані не приписах закону. На противагу, Служба безпеки України діє із суворою конституційною відповідністю своїх дій та рішень, оскільки основним її завдань є збереження життя, здоров`я, недоторканості та безпеки своїх громадян.

У світлі обставин справи, суд приходить до висновку, що УСБУ в Тернопільській області наділене повноваженнями повідомляти УДМС інформацію про невідповідність інтересам держави та національній безпеці перебування окремих осіб на території України. Більше того, для того щоб поставити під загрозу національну безпеку та національні інтереси іноземець не обов`язково повинен учинити суспільно-небезпечне діяння, позаяк останнє утворює самостійну правову підставу для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Доречно звернутись до мотивів позивача та його представника, які не спростовують та не ставлять під сумнів інформацію про повідомлену УСБУ у Тернопільській області про невідповідність перебування позивачки національній безпеці та національним інтересам. Позивачка та її представник наголошують виключно на тому, що нею не вчинялось суспільно-небезпечне діяння, не порушувала права інших осіб, не вчинялись дії для загрози національній безпеці України та громадському порядку в Україні. Водночас, вчинення названих дій є підставою для кримінальної та/або адміністративної відповідальності.

З цих підстав, суд доходить висновку, що відповідач вірно виходив з того, що лист УСБУ в Тернопільській області стосовно того, що надання дозволу іноземцю на постійне проживання в Україні суперечить національній безпеці та національним інтересам України, слід кваліфікувати за п.6 ч.1 ст.10 Закону № 2491-ІІІ, як інші підставу для відмову у наданні дозволу на імміграцію.

При цьому, суд не може надати правової оцінки самій інформації, яка була покладена у підставу оскаржуваного рішення, оскільки орган, якій її надав - УСБУ у Тернопільській області - не є відповідачем у справі та вимога щодо оскарження дій цього органу стосовно надання вказаної інформації як такої, що не відповідає дійсності, позивачем заявлена не була.

Оскільки відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то суд дійшов висновку щодо ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП );

відповідач:

- Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: бульвар Шевченка, 10,м. Тернопіль,46001, код ЄДРПОУ/РНОКПП 37839038);

Головуючий суддя Мандзій О.П.