Справа № 440/4067/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 15 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4067/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 30 січня 2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 25 січня 2023 року та довічно, пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та з урахуванням довідок про заробітну плату від 24 січня 2023 року № 1600-0503-8/5340 та № 1600-0503-8/5343.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив йому в призначені пенсії в порядку Закону України "Про державну службу" з мотивів недостатності у позивача стажу на посадах, віднесених до категорій державних службовців. Зауважила, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії мала достатню у розумінні пункту 10 "Перехідних положень" Закону України "Про державну службу" тривалість спеціального стажу, проте під час розгляду звернення позивача відповідач знехтував приписами зазначеного пункту та дійшов хибного висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії на підставі Закону України "Про державну службу".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01 травня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що подані позивачем для призначення пенсії в порядку Закону України "Про державну службу" документи не дають підстав для її призначення. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що фактично рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

27 квітня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на позов. За змістом зазначеного документа, співвідповідач не визнав позовних вимог та пояснив, що станом на 01 травня 2016 року позивач не мала достатньої тривалості стажу на посадах, віднесених до категорій державних службовців, що виключає можливість призначення їй пенсії в порядку Закону України "Про державну службу".

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

25 січня 2023 року позивач звернувся до територіального органа Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви приєднано копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки, документи про виконання роботи, яка дає право на певний види пенсії, довідки про джерела доходів з 01 липня 2000 року, довідки про заробітну плату від 24 січня 2023 року № 1600-0503-8/5340 та № 1600-0503-8/5343.

Вищевказана заява розглядалась з дотриманням принципу екстериторіальності.

За результатами розгляду поданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 17 від 30 січня 2023 року відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з мотивів, що станом на 01 травня 2016 року стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій державних службовців становив 17 років 05 місяців 29 днів, тобто є меншим ніж 20 років, а відтак - недостатнім для призначення пенсії в порядку Закону України "Про державну службу".

Натомість позивачу призначено пенсію за віком на загальних підставах.

Не погоджуючись з такими діями органа пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з вимогою про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 17 від 30 січня 2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області призначити та виплачувати позивачу пенсію в порядку Закону України "Про державну службу" з 25 січня 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є конституційним правом кожного громадянина України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Спеціальним законом, який регулює особливості призначення пенсії державним службовцям, є Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723- XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", але у порядку, визначеному, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад держаних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" встановлено, що на одержання пенсій державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш яка 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на держаній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що необхідними умовами для отримання права на пенсію державного службовця особами, які станом 01 травня 2016 року мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державної служби, та особами, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року, є:

досягнення пенсійного віку, зокрема, жінкам пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи у їх сукупності, суд погоджується з доводами позивача про наявність усіх передбачених пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ умов для призначення гр. ОСОБА_1 пенсії в порядку Закону України "Про державну службу":

- станом на день досягнення 60 річного віку позивач працювала на посаді державного службовця;

- позивач має загальний стаж роботи на державній службі 23 років 10 місяців 22 дні,

- станом на 01 травня 2016 року позивач мала не менш ніж 10 років стажу державної служби та достатній страховий стаж, визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на зазначене висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що стали підставою для прийняття спірного рішення, суд вважає хибними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 30 січня 2023 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплачувати позивачу пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року № 509/1350/17 сформовано висновок про те, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У дослідженому випадку судом надавалась оцінка правомірності відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" в межах мотивів, наведених відповідачем у спірному рішенні.

Виходячи з предмету доказування у цій справі, суд не досліджував чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такого виду пенсії.

Отже, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 25 січня 2023 року та довічно, пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та з урахуванням довідок про заробітну плату від 24 січня 2023 року № 1600-0503-8/5340 та № 1600-0503-8/5343 задоволенню не підлягає.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, судом визнано за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року про призначення пенсії в порядку Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром 3 підїзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 17 від 30 січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року про призначення пенсії в порядку Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору загальному розмірі 536 (пятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова