Справа № 160/6903/23
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2023 року Справа № 160/6903/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
05 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р., надати письмову відповідь відповідно до п.п.112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року, надати письмову відповідь відповідно до п.п.112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 Закону України «Про звернення громадян».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 р. провадження у справі було відкрито, та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Витребувано у відповідача відповідь на рапорт ОСОБА_1 як від 07.02.2023 р., так і від 20.03.2023 р., з урахуванням п.п. 112, 115 Статуту Збройних Сил України і змісту ст.20 ЗУ "Про звернення громадян".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 р. в задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи №160/6903/23 в судовому засіданні з викликом сторін, - відмовлено, зважаючи на норми Указу Президента України від 06.02.2023 року №58/2023, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, та з метою збереження життя та здоров`я людей.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.09.2022 р. відповідно до лікарської довідки, позивача було звільнено від службових обов`язків на 20 діб для лікування амбулаторно у підрозділі.
28.09.2022 року по 05.10.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , медичною довідкою від 05.10.2022 року рекомендовано звільнити позивача на 5 діб від виконання службових обов`язків.
Консультативним висновком військової частини НОМЕР_3 від 29.09.2022 року № 7317 констатовано діагноз вертеброгенна люмбоішіалгія виражений больовий стан.
З 17.10.2022 року по 22.10.2022 року позивач проходив стаціонарне лікування у медичній роті у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується виписним епікризом від 22.10.2022 року та рекомендовано звільнити позивача від виконання службових обов`язків на 5 діб.
Консультативним висновком військової частини НОМЕР_3 від 01.02.2023 року №4141 констатовано діагноз вертеброгенна цервікалгія, люмбалгія, з больовим та м`язово-тонічним синдромом.
У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, позивач зазначає, що проходив медичні дослідження з метою підтвердження погіршення стану здоров`я: 08.10.2022 року було проведено МРТ-дослідження грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта, шийного відділу хребта, головного мозку.
07.02.2023 року позивач подав рапорт поштою командиру військової частини НОМЕР_1 щодо надання законної можливості проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) через різке погіршення здоров`я, яке унеможливлює подальше проходження військової служби, з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати Позивачеві у встановленому порядку направлення на медичний огляд ВЛК, службову характеристику для проведення медичного огляду ВЛК та пакет інших необхідних документів, що відповідає «Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402.
Позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви до суду відомості щодо розгляду рапорту відсутні, що є порушенням вимоги п.п. 112, 115 Статуту Збройних Сил України та статті 20 Закону України «Про звернення громадян» відповіді не надано, наказів і розпоряджень позивач не отримував.
28 лютого 2023 року позивачем було подано скаргу начальнику Генерального штабу Збройних сил України - генерал-лейтенанту Шапталі Сергію Олександровичу, ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Військовій частині НОМЕР_1 , а також направлено копії скарги Дніпропетровському обласному територіальному центру комплектування та соціального забезпечення щодо розгляду рапорту позивача від 07.02.2023 року.
Позивач зазначає, що належна реакція щодо розгляду рапорту позивача від 07.02.2023 року відсутня: не було надано законної можливості проходження ВЛК з метою встановлення придатності/ непридатності до військової служби, не видано Позивачеві у встановленому порядку направлення на медичний огляд ВЛК службову характеристику для проведення медичного огляду ВЛК та пакет інших необхідних документів, не видано направлення на медичний огляд ВЛК.
20 березня 2023 року позивачем було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про наявність або відсутність відкритого кримінального провадження за правовою кваліфікацією ст.407 Кримінального кодексу України.
Відомості щодо розгляду рапорту позивача від 20.03.2023 року відсутні.
В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в тексті якої зазначено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2023 р. №146, солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , вважається таким, що з 11 березня 2023 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Листом від 21.03.2023 р. за вих.№5633 повідомляється, що військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача від 07.02.2023 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії, але, з огляду на те, що позивач з 12.03.2023 року рахується в списках особового складу, які самовільно залишили розташування військової частини, то вирішити питання про направлення для проходження військо-лікарської комісії ОСОБА_1 на даний час неможливо.
Відповідно до ст. 14 Статуту Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Тобто, позивач має прибути до військової частини НОМЕР_1 , відзвітуватись перед своїм безпосереднім командиром та звернутись із рапортом по команді щодо бажання отримати направлення на проведення військово - лікарської експертизи.
Отже, виходячи з вищевикладеного вважаю, що командування військової частини НОМЕР_1 , під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно - правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців.
Представником позивача було направлено на адресу суду відповідь на відзив, в тексті якого зазначено, що листом від 21.03.2023 року за вих.№5633 військовою частиною НОМЕР_1 доведено до відома позивача про розгляд рапорта від 07.02.2023 року щодо направлення для проходження військово-лікарської комісії, але через те, що позивач від 12.03.2023 року рахується у списках особового складу, які самовільно залишили розташування військової частини, то вирішити питання про направлення для проходження військово-лікарської комісії позивача неможливо.
Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Відповідно до п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Таким чином, відповідач листом від 21.03.2023 року, якого не отримував позивач, доказів на підтвердження такого отримання не надано стороною Відповідача, підтвердив власну бездіяльність щодо розгляду рапорту позивача від 07.02.2023 року, не було надано жодних доказів розгляду та надання відповіді, прийняття будь-якого рішення з приводу поданого рапорту від 07.02.2023 року.
Наявність позивача у списках особового складу, які самовільно залишили розташування військової частини є підставою, якою обґрунтовується бездіяльність відповідача з розгляду рапорту від 07.02.2023 року.
Проте, відповідачем не обґрунтовано неможливість розгляду рапортів (від 07.02.2023 року, 20.03.2023 року) позивача без особистої відсутності позивача у військовій частині: нездійснення розгляду рапортів в цілому не може бути обґрунтовано самим лише перебуванням позивача у списках осіб, що самовільно залишили військову частину, а також відсутністю позивача на військовій службі, оскільки такої підстави законодавством не встановлено, взаємозв`язку цих аспектів з положеннями законодавства не вбачається, відповідачем у свою чергу не наведено.
Таким чином, бездіяльністю з боку відповідача з розгляду рапортів від 07.02.2023 року та 20.03.2023 року порушено право позивача бути направленим на медичний огляд військово-лікарською комісією.
Представником позивача було направлено на адресу суду додаткові пояснення, в тексті яких зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було надано лист від 21.03.2023 року за вих.№5633, у якому зазначається що питання про проходження військово-лікарської комісії не можливо на даний час, у зв`язку з тим, що позивач самовільно залишив військову частину.
Натомість, підстава для відмови у направлені позивача на ВЛК через те, що позивач самовільно залишив військову частину, обумовлює незгоду сторони позивача з вищезазначеним. Відмова у направленні позивача на ВЛК не може бути обґрунтованою тим, що позивач самовільно залишив військову частину, так як: по-перше, така відмова є неправомірною, адже відповідна підстава для відмови у законодавстві України відсутня; по-друге, порушення питання про самовільне залишення військової частини позивачем, правомірність проведення службового розслідування не входять у предмет доказування, а також визначений предмет позовної заяви; по-третє, самовільне залишення військової частини, за умови доведеності, може породжувати дисциплінарну, адміністративну, кримінальну відповідальність, однак, мати такий наслідок у вигляді неможливості проходження ВЛК не може; по-четверте, призначення ВЛК здійснюється за територіальним принципом, тобто місцем знаходження в/ч, де служить Позивач, тому відсутність військовослужбовця у в/ч не створює перепони для направлення його на ВЛК; по-п`яте, рапорт від 07.02.2023 року Позивача було відправлено командирові в/ч НОМЕР_1 , тобто належному суб`єктові, що наділений повноваженнями щодо направлення на медичний огляд військовослужбовців.
Ухвалою суду від 17.05.2023 р. заяву представника позивача - Хоменка Олександра Сергійовича про зміну предмету позову від 17.05.2023 р. за вх.№9713/23, - повернуто заявнику без розгляду.
Суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом, копія якого міститься в матеріалах справи.
12.09.2022 р. відповідно до лікарської довідки, позивача було звільнено від службових обов`язків на 20 діб для лікування амбулаторно у підрозділі, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
28.09.2022 року по 05.10.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , медичною довідкою від 05.10.2022 року рекомендовано звільнити позивача на 5 діб від виконання службових обов`язків.
Консультативним висновком військової частини НОМЕР_3 від 29.09.2022 року № 7317 констатовано діагноз вертеброгенна люмбоішіалгія виражений больовий стан.
З 17.10.2022 року по 22.10.2022 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у медичній роті у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується виписним епікризом від 22.10.2022 року та рекомендовано звільнити позивача від виконання службових обов`язків на 5 діб.
Консультативним висновком військової частини НОМЕР_3 від 01.02.2023 року №4141 констатовано діагноз вертеброгенна цервікалгія, люмбалгія, з больовим та м`язово-тонічним синдромом.
ОСОБА_1 проходив медичні дослідження з метою підтвердження погіршення стану здоров`я: 08.10.2022 року було проведено МРТ-дослідження грудного відділу хребта, поперекового відділу хребта, шийного відділу хребта, головного мозку, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
07.02.2023 року позивач подав рапорт поштою командиру військової частини НОМЕР_1 щодо надання законної можливості проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) через різке погіршення здоров`я, яке унеможливлює подальше проходження військової служби, з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати Позивачеві у встановленому порядку направлення на медичний огляд ВЛК, службову характеристику для проведення медичного огляду ВЛК та пакет інших необхідних документів, що відповідає «Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402.
В матеріалах справи міститься витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2023 р. №146, в тексті якого зазначено, що солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, вважати таким, що 11 березня 2023 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Виключити з котлового забезпечення військової частини з 12 березня 2023 року. Виключити з грошового та речового забезпечення військової частини з 1 1 березня 2023 року. Підстава: доповідь про самовільне залишення частини від 12 березня 2023 року № 3332
28 лютого 2023 року позивачем було подано скаргу начальнику Генерального штабу Збройних сил України - генерал-лейтенанту Шапталі Сергію Олександровичу, ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », Військовій частині НОМЕР_1 , а також направлено копії скарги Дніпропетровському обласному територіальному центру комплектування та соціального забезпечення щодо розгляду рапорту позивача від 07.02.2023 року.
20 березня 2023 року позивачем було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про наявність або відсутність відкритого кримінального провадження за правовою кваліфікацією ст.407 Кримінального кодексу України.
Відомості щодо розгляду рапорту позивача від 20.03.2023 року відсутні.
Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 23.05.1992 №2232-XII (зі змінами і доповненнями) також визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини шостої статті 2 цього ж Закону одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Київа.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено, відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до пункта 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункта 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Що стосується медичного огляду військовослужбовців, то пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться:
а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153).
Відповідно до п. 240 Положення №1153 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства, суд зазначає, що наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Цей спір виник в результаті нездійснення розгляду відповідачем рапорту позивача від 07.02.2023 р., так і від 20.03.2023 р.. Відповідач в ході судового розгляду факт отримання рапорту не заперечував, натомість зазначив, що через перебування позивача у списках особового складу, які самовільно залишили військову частину, розглянути рапорт позивача неможливо, оскільки позивач незаконно відсутній на військовій службі.
Відповідно до пункту 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Відтак, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. При цьому суд не ставить під сумнів право командира діяти на власний розсуд одноосібно приймаючи відповідні рішення з цього приводу.
Частиною другою статті другої Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Застосовуючи вищевказані положення законодавства до обставин справи суд зазначає, що рапорт як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань. Такий строк визначено в п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України як загальний строк для опрацювання документів, які були зареєстровані військовою частиною. За обставин цієї справи відповідач факт отримання рапорту визнав, підставою його не опрацювання визначив незаконну відсутність позивача на військовій службі та самовільне залишення ним військової частини.
Проте, відповідачем не обґрунтовано неможливість розгляду рапорту позивача без його особистої відсутності у військовій частині. При цьому, суд зауважує, що при вирішенні цієї справи не надається правова оцінка підставам направлення позивача на військово-лікарняну комісію та обґрунтованості рапортів позивача від 07.02.2023 р. та 20.03.2023 року як такого, в т.ч. наявності підстав для його задоволення, оскільки ці питання перебувають у компетенції командування військової частини. Водночас, нездійснення розгляду рапортів від 07.02.2023 р. та 20.03.2023 р. в цілому не може бути обґрунтовано самим лише перебуванням позивача у списках осіб, що самовільно залишили війську частину, а також відсутністю позивача на військовій службі, оскільки такої підстави законодавством не встановлено, взаємозв`язку цих аспектів з положень законодавства не вбачається, відповідачем в свою чергу не наведено.
Відповідно, суд, з урахуванням встановлених обставин у справі, прийшов до висновку про протиправність у бездіяльності відповідача щодо нездійснення розгляду рапортів позивача від 07.02.2023 р. та від 20.03.2023 р.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р.;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту Хоменка Олександра Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до норм ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 07.02.2023 р.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 20.03.2023 року.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова