Справа № 420/3449/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3449/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2-1502 від 10.11.2022 року Головного Управління ДПС в Одеській області.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 10 листопада 2022 року № 2-1502 ГУ ДПС в Одеській області про сплату податкового зобов`язання за податковий період 2022 р. за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 59006 грн. 75 коп. не відповідає вимогам чинного законодавства України, є протиправним. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кадастровий номер земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наступний :01:021:0066. В детальному розрахунку суми податкового повідомлення - рішення № 2-1502 в графі 3 вказується «Кадастровий номер об`єкта». Так, відповідачем ГУ ДПС в Одеській області зазначений кадастровий номер « :01:021:0066». Вказане призводить до покладення на ОСОБА_1 неправомірного податкового зобов`язання, в т.ч. за земельну ділянку під іншим кадастровим номером, що йому не належить. Також позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення нараховано ГУ ДПС в Одеській області 10 листопада 2022 року, сформовано і надіслано платнику податку податкове повідомлення-рішення № 2-1502, в супереч терміну, що встановлений Податковим кодексом України для нарахування суми плати за землю та надіслання платнику податків податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача до суду надано відзив в якому останній заперечує щодо доводів позовної заяви. Відповідач зазначає, що за даними інформаційних систем баз даних ДПС України за фізичною особою ОСОБА_1 (код Р.Н.О.К.П.П. НОМЕР_1 ) обліковується земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1136 Га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, за кадастровим номером :01:021:0066. Рішенням Ізмаїльської міської ради № 4394-УІІ від 31.10.2018 ставка податку для земель з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, становить 3% від нормативної грошової оцінки земель міста Ізмаїл. На підставі вищезазначеного, з урахуванням коефіцієнтів індексації, ГУ ДПС в Одеській області проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік та винесене ППР від 10.11.2022 № 2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 59006,75 грн. також відповідачем зазначено, що в копії податкового повідомлення-рішення в низу в графі розрахунок дійсно існує помарка в цифровому значенні кадастрового номеру земельної ділянки :01:021:0066, однак в розрахунках до податкових повідомлень рішень зазначено вірний код :01:021:0066. Цей факт свідчить лише про те, що існує технічна помилка при складанні податкового повідомлення-рішення від 10.11.2022 року №2-1502 на суму 59 006 грн. Однак цей факт, на думку відповідача, не означає того, що: 1) позивач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати податку на землю; 2) дане ППР повинне бути скасоване та винесене нове і являється незаконним. Тобто, обов`язок у позивача зі слати земельного податку є, майно відповідно до якого має відбуватись сплата вищезазначеного податку є, пільг зі сплати податку на землю немає, технічна помилка в оскаржуваному ППР від 10.11.2022 року №2-1502 на суму 59006 грн. не є саме тим фактором, у зв`язку з яким має бути скасоване податкове повідомлення-рішення.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 10.12.2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:021:0066, площа (га): 0.1136 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адреса: АДРЕСА_3 .

10.11.2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято повідомлення-рішення № 2-1502 від 10.11.2022 року відносно ОСОБА_1 , яким позивачу нараховано 59006,75 грн земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку кадастровий номер: :01:021:0066, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 за 2022 рік (а.с.6).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем до

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 10 листопада 2022 року № 2-1502 ГУ ДПС в Одеській області про сплату податкового зобов`язання за податковий період 2022 р. за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі ДПС України.

Проте, 19.01.2023 року рішенням ДПС України про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10 листопада 2022 року №2-1502 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Згідно пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII ПК України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. (ст. 285.1 ПК України).

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст.285.2 ПК України).

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є:

а) дані державного земельного кадастру;

б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);

г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);

ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);

д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї).

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування".

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі п.286.2 ст.286 ПК України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами в, г, д пункту 286.1 цієї статті, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами.

Статтею 287 ПК України ,визначені строк сплати плати за землю.

Відповідно до п. 287.10 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Статтею 102.1 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, нарахування податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб здійснюється на рік, що є базовим податковим періодом, а відповідне податкове повідомлення-рішення, зокрема, за 2022 рік, надсилається контролюючим органом до 01.07.2022, тобто до його закінчення. Водночас, відповідно до п. 287.10 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано й у межах 1095 днів.

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС в Одеській області 10.11.2022 року прийнято податкове повідомлення-рішення №2-1502 відносно ОСОБА_1 , яким позивачу нараховано 59006,75 грн земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку за 2022 рік.

Відповідно, посилання позивача з цього приводу є безпідставними та помилковими.

Однак, у вказаному податковому повідомленні-рішенні допущено помилку у кадастровому номері земельної ділянки, за яку розраховано суму земельного податку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №810/384/16, від 17.03.2020 у справі №808/4140/15 окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №2-1502 додано розрахунок податкового зобов`язання з якого вбачається, що сума податкового зобов`язання у розмірі 59006,75 грн із земельного податку нарахована ОСОБА_1 за земельну ділянку кадастровий номер :01:021:0066, площа (га): 0,1136, адреса: АДРЕСА_1 .

Враховуючи правові висновки, викладені в вищезазначених постановах Верховного Суду, суд вважає, що в даній справі є можливість виокремити (ідентифікувати) правомірно застосоване податкове зобов`язання від того, що визначене помилково, а тому у суду наявні об`єктивні підстави для визнання податкового повідомлення-рішення №2-1502 від 10.11.2022 року правомірним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням відмови суду у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача не належать до стягнення на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044; код ЄДРПОУ ВП 44069166);

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15.05.2023 року, з урахуванням перебування судді у щорічній відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо

.