Справа № 420/6144/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/6144/22
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними, незаконними, такими, що порушують особисті немайнові права, дії військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), які полягали у відмові в відвідуванні туалету, ненаданні питної води, неправомірному надяганню наручників ззаду за спиною;

стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000 гривень (триста тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.01.2022 року його було доставлено конвойним нарядом (вартою) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до Одеського апеляційного суду, де було призначено судове засідання стосовно розгляду справи за його скаргою. Позивач вказує, що в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, він знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як він почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету. Позивач також вказує на той факт, що кожен раз по приїзду в Одеській апеляційний суд його одягали в кайданки, застібаючи їх ззаду за спиною, не дивлячись на те, що він не підпадає до осіб, до яких застосовують кайданки відповідно до пункту 3 Розділу VIII прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну гвардію України».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений частково. Суд визнав протиправними дії відповідача щодо порушення прав позивача шляхом незабезпечення його питною водою та відмови у відвідуванні туалету під час конвоювання 12.01.2022 року до Одеського апеляційного суду та стягнуто з відповідача моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. (три тисячі гривень).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) просить скасувати його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд 1-ї інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зазначена справа може бути розглянута без повідомлення учасників справи - у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 12 січня 2022 року був доставлений конвойним нарядом (вартою) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до Одеського апеляційного суду, де було призначено судове засідання стосовно розгляду кримінальної справи за його апеляційною скаргою.

12.01.2022 року Одеським апеляційним судом за участі ОСОБА_1 та його захисника було розглянуто у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 23.11.2021, якою в межах розгляду кримінального провадження №0003299 від 29.08.2019 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, на час судового розгляду кримінального провадження по суті застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.01.2022, без визначення розміру застави.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, позивач знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання позивача щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як позивач почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету.

Позивач зазначає, що неправомірними діями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) йому були заподіяні моральні та фізичні страждання, а також принижена його честь і гідність, що заподіяло моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 300 000 гривень (триста тисяч) гривень.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався зі скаргами на неправомірні дії військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Денісової Л.Л., до Командуючого Національної гвардії України генерал-полковника Балана М.І. (а/с 16-27).

Відповіді на зазначені скарги надано до суду не було.

Крім того судом встановлено, що позивач є особою-учасником АТО та учасником бойових дій, що підтверджується довідкою №2259 від 08.08.2018 року, виданою військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, довідкою №985 від 04.03.2019 року, виданою військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, а також посвідченням ветерана війни-учасника бойових дій № НОМЕР_4 серія УБД (а/с 37-41).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи, що рішення суду першої інстанції оскаржено виключно у частині задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції не дає оцінку частині позовних вимог щодо застосування до позивача кайданок (наручників) під час приведення до зали судового засідання.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Апеляційний суд зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач має статус суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС, а характер правовідносин, що виникли між сторонами у справі, в деякій мірі можна розцінювати як правовідносини підпорядкування і влади, адже дії, які оскаржує позивач, вчинені відповідачем під час виконання ним своїх владних функцій, і хоча ці правовідносини не побудовані на безпосередній підпорядкованості їх учасників, однак не передбачають диспозитивної поведінки позивача. У контексті закріпленого Конвенцією та Конституцією України безумовного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого владного суб`єкта реалізацією позивачем визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є оскарження дій відповідача як суб`єкта владних повноважень до суду адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 440/3831/18 та Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі № 640/30856/21.

Відповідно до статей 3, 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Положенням статті 28 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правові засади організації та діяльності Національної гвардії України, статус військовослужбовців, а також порядок проходження служби в Національній гвардії України визначає Закон України від 13.03.2014 №876-VII «Про Національну гвардію України».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно із частиною 2 статті 14 Закону України «Про Національну гвардію України» шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу управління Національної гвардії України, військовослужбовцями Національної гвардії України при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Національну гвардію України» фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.

Згідно п. 3-1 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України» установлено, що тимчасово до визначення на законодавчому рівні іншого суб`єкта виконання відповідних функцій Національна гвардія України продовжує здійснювати: конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційних судів з розгляду цивільних і кримінальних справ, місцевих загальних судів, перелік яких визначається Міністром внутрішніх справ України, та відповідних установ виконання покарань, попереднього ув`язнення (крім гауптвахт) та ізоляторів тимчасового тримання, а також охорону їх у залі суду; конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі під час їх екстрадиції; участь у розшуку, переслідуванні і затриманні осіб, взятих під варту, осіб, засуджених до позбавлення волі або арешту, які втекли з-під варти.

Отже, обов`язок конвоювати осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі до місцевих загальних судів покладено на Національну гвардію України.

Згідно пункту 12 параграфу 1 розділу VI Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року №1090 (далі Положення №1090), виведення осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до туалету проводиться за їх проханням і тільки по одній особі:

у судових вартах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома вартовими, які утримують особу, узяту під варту та/або засуджену до позбавлення волі, під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти (помічник начальника варти) - позаду.

Під час виведення схильних до нападу та втечі осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, які входили до організованих злочинних угруповань, їх конвоюють у супроводі помічника начальника варти - кінолога;

у планових вартах у спецвагонах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти (помічник начальника варти) - позаду;

у особливих вартах у спецвагонах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий (помічник начальника варти) для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти - позаду;

у літаках - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий (помічник начальника варти (військового наряду)) для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти (військового наряду) - позаду.

Перед виведенням осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, із кожної камери у спецвагоні, а в судах (літаку) - кожної особи проводиться огляд туалету.

Виведення схильних до нападу та втечі осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі засуджених до довічного позбавлення волі, проводить особисто начальник варти (військового наряду).

Під час руху спецвагона через санітарні та інші зони на залізницях України, де заборонено користуватися санвузлами, виводити осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до туалету заборонено.

Під час справляння природних потреб наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) з осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, знімають за вказівкою начальника варти, що здійснює конвоювання.

Згідно пункту 8 параграфу 1 розділу VI Положення №1090 особи, які прямують на засідання судів, забезпечуються продуктами харчування органом-відправником відповідно до чинного законодавства.

Питною водою осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання забезпечує варта.

За визначенням термінів, наведеним у розділі І Положення №1090, варта з конвоювання - озброєний підрозділ або його частина, відряджена для конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також для забезпечення охорони осіб, які перебувають під вартою, під час судових засідань у судах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скаржиться на те, що 12.01.2022 року в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, він знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання позивача щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як позивач почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував вказані скарження позивача, не довів, що забезпечив виведення позивача до туалету за його проханням з 10:00 до 15:00 та не спростував скаргу позивача щодо незабезпечення його питною водою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо порушення прав позивача шляхом незабезпечення його питною водою та відмови у відвідуванні туалету під час конвоювання 12.01.2022 року.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України (ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з положенням частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обов`язковою умовою застосування статті 1174 ЦК України є виконання завдання посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

В силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується як обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача згідно із частиною другою статті 77 КАС України.

Аналогічний правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а.

Так, враховуючи наявність підстав для визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) щодо порушення прав позивача шляхом незабезпечення його питною водою та відмови у відвідуванні туалету, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, оскільки саме цей орган позивач зазначає як порушника своїх прав внаслідок неправомірної поведінки військовослужбовців Національної гвардії України.

Разом з тим, оскільки сторонами у справі не оскаржується розмір суми відшкодування моральної шкоди на користь позивача, колегія суддів не надає правової оцінки у цій частині.

На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.