Справа № 200/3063/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року справа №200/3063/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 р. у справі № 200/3063/22 (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування постанов,-

У С Т А Н О В И В:

18 лютого 2022 року позивач, Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, звернувся до суду з позовом до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати постанови Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 31.01.2022 року Про відкриття виконавчого провадження та Про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 68426446, в яких зазначено про накладання та стягнення виконавчого збору у розмірі 26000 грн з управління.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 р. у справі № 200/3063/22 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що невиконання управлінням судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що сума виконавчого збору складає 26000,00 грн., а сума яка має бути виплачена за рішенням суду гр. ОСОБА_1 складає 7354,00 грн.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, , місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 85300, Донецька обл., місто Покровськ, вул. Поштова, будинок 22, організаційно-правова форма: орган місцевого самоврядування.

Відповідач, Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 85300, Донецька обл., місто Покровськ, вул. Степана Бовкуна, будинок 7, організаційно-правова форма: орган виконавчої влади.

Згідно наказу голови комісії з реорганізації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Про зміну місця розташування територіальних відділів державної виконавчої служби у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.12.2022 року № 388/АГ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (із змінами), та відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2022 року № 2297/5 Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09 червня 2022 року за № 621/37957 з 05.12.2022 визначено нове тимчасове місце розташування територіальних відділів державної виконавчої служби у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у тому числі Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за адресою: 20943, Черкаська область, Черкаський район, село Вершаці, вулиця Молодіжна, будинок 4, адреса для листування: 20901, Черкаська область, місто Чигирин, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 11, а/с № 88, е-mail: .

Відповідно до ст. 46 КАС України, ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, відповідач є суб`єктом владних повноважень, на якого покладено виконання рішень судів та інших органів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 200/10531/21, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено позовні вимоги в повному обсязі: визнано протиправною відмову управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області та зобов`язано управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі 5-ти мінімальних віком, з урахуванням раніше виплачених сум такої допомоги.

Позивач зазначає, що на виконання зазначеного рішення суду управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області 13.12.2021 року в добровільному порядку нараховано ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум такої допомоги. Сума доплати склала 7354,00 грн.

Зазначений факт підтверджується рішенням про нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня від 13.12.2021 року.

Також відповідачем видано наказ № 291/1 від 30.12.2021 року Про черговість виконання рішень суду щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до п.7 Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році, прийнятих національними судами, а також виплати судового збору, виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження, затвердженим постановою КМУ від 26.08.2021 р. № 902, де встановлена черговість виконання рішень суду в якому ОСОБА_1 облікована під № 5.

31.01.2022 року старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Братусь Н.В. на виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду № 200/10531/21 від 03.12.2021 року винесені постанови Про відкриття виконавчого провадження та Про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 68426446 про зобов`язання управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум такої допомоги та стягнення з управління виконавчий збір у розмірі 26000 гривен.

З винесенням означених постанов позивач не погоджується з огляду на те, що грошова допомога до 5 травня виплачується з Державного бюджету України, а управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області є лише розпорядником коштів нижчого рівня.

За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Також позивач посилається на ст. 116 Бюджетного кодексу України, згідно якої порушення бюджетного законодавства визнається порушенням учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що невиконання управлінням судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а отже виконання судового рішення управлінням мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від нього причин, які є поважними у розумінні Закону України Про виконавче провадження, що не було перевірено відповідачем під час прийняття спірної постанови та виключає можливість її винесення.

Також позивач вважає, що рішення суду за своєю суттю має майновий характер, оскільки безпосереднім наслідком його виконання є виплата позивачем грошових коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, та у даному випадку мав становити 884,50 грн (10% від 8845,00) гривен, а не 4 мінімальні заробітні плати як обчислив відповідач.

Відповідач підтвердив викладені позивачем обставини виникнення спірних правовідносин, проте проти задоволення адміністративного позову заперечив мотивуючи це тим, що діяв відповідно до приписів ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження.

Тож відповідач вважає, що дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Братусь Наталії Володимирівни в рамках виконавчого провадження №68426446 повністю відповідають діючому законодавству України.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини спірних правовідносин підтверджуються відповідачем, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України № 1404-VIII), визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одними з принципів, на яких базується виконавче провадження це обов`язковість виконання рішень та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 Закону України № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Надаючи оцінку правомірності винесення державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) постанови від 31.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 68426446, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами ч. 5 ст. 26 Закону України № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Означена норма кореспондує положенням п. 5 розділу ІІІ Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень.

В п. 5 розділу ІІІ Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції зокрема зазначено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, визначено вичерпний перелік випадків повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття без виконання.

Відтак відповідно до цієї норми виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Виходячи з системного аналізу вищевикладених норм є очевидним, що єдиною умовою, яка визначає протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження є винесення її за існування підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, які наведені вище.

Поряд з цим, позивач вважає, що невиконання судового рішення в повному обсязі відбулось з незалежних від нього причин, які є поважними у розумінні Закону України Про виконавче провадження, що не було перевірено відповідачем під час прийняття спірної постанови та виключає можливість її винесення.

Суд відхиляє такі доводи позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України № 1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ст. 63 Закону України № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, а також системний аналіз положень Закону України № 1404-VIII, суд дійшов висновку, що підчас вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у виконавця відсутній обов`язок та повноваження в цілому щодо перевірки виконання виконавчих документів, виконавче провадження за якими не відкрито та не перебуває на виконанні відповідного відділу ДВС або приватного виконавця.

Такий обов`язок виникає виключно після відкриття виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови.

Дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, а також матеріали адміністративної справи, суд встановив, що рішення суду в повному обсязі на момент відкриття виконавчого провадження не виконано, грошові кошти нараховані на виконання рішення суду стягувачу не виплачено, водночас, часткове виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження не передбачено частиною 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII в якості підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Отже надаючи оцінку правомірності дій державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження суд в межах доводів позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній діяв в порядку та у спосіб визначений Законом України № 1404-VIII та Інструкцією.

Надаючи правову оцінку діям державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору суд зазначає наступне.

Засади стягнення виконавчого збору визначені ст. 27 Закону України № 1404-VIII, якою визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Вказана норма кореспондує приписам п. 8 розділу ІІІ Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції, згідно якого стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Водночас, положеннями ч. 5 ст. 27 Закону України № 1404-VIII визначено випадки коли виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

З аналізу викладеної норми в контексті спірних правовідносин вбачається, що рішення суду, в процесії примусового виконання якого, винесено спірну постанову, не відноситься до таких, за якими виконавчий збір не стягується.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що рішення суду передбачає стягнення з нього коштів.

Характер рішення суду - майновий або немайновий визначається обраним судом способом захисту порушеного права особи, на користь якої його ухвалено.

Рішення суду майнового характеру передбачає звернення стягнення на кошти або майно боржника.

Приписами ст. 48 Закону України № 1404-VIII встановлено звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст.ст. 63, 75 Закону України № 1404-VIII.

Вказаними нормами визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже рішення суду про зобов`язання боржника вчинити певні дії забезпечується не за рахунок звернення стягнення на кошти та майно боржника, а шляхом здійснення виконавцем заходів примусового виконання, які по своїй суті відмінні від звернення стягнення на кошти (майно) боржника, оскільки направлені на спонукання боржника самостійно вчинити дії покладені на нього рішенням суду. Ці заходи примусового виконання, зокрема, полягають в накладенні штрафів та зверненні до правоохоронних органів у випадку ухилення боржника від виконання рішення суду.

Водночас, рішенням суду у справі № 200/10531/21 визначено спосіб захисту порушеного права стягувача у вигляді зобов`язання боржника самостійно здійснити нарахування та виплату спірної допомоги, що не передбачає звернення стягнення на кошти та майно боржника та виключає застосування цих заходів, отже вказане свідчить про немайновий характер рішення суду.

З огляду на викладене, державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження ВП № 68426446 правильно визначено, що рішення суду має немайновий характер, а отже правильно обчислено виконавчий збір у розмірі 26 000 грн (4 * 6500 грн (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2022 року, згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік від 02 грудня 2021 року № 1928-IX)).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 р. у справі № 200/3063/22 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 р. у справі № 200/3063/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 16 травня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко