Справа № 420/11969/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання незаконною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Одеської митниці про визнання незаконною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000572.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст.262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що 25.08.2022 ним подано до митного органу митну декларацію № UA500500/2022/000572, до якої були подані всі наявні документи, проте ним отримана картка відмови в прийнятті митної декларації в який було зазначено, що «в графі 44 митної декларації документ 7006 надано не в повному обсязі, що свідчить про неможливість застосування преференції». Позивач вважає, що рішення, яке оскаржується, порушує його права, оскільки відповідно до Наказу міністерства фінансів України № 517 від 27 вересня 2021 року митний орган може анулювати або зупинити дію дозволу на право зайняття брокерською діяльністю через наявність карток відмови у брокера.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що на підставі того, що документ 7016 поданий не в повному обсязі (листи 2, 3, 4 документу загнуті у верхньому лівому куті) й була сформована оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

ОСОБА_1 як митний брокер 25.08.2022 року з метою митного оформлення поставленого ТОВ «Болгарська Роза» товару подав до Одеської митниці митну декларацію № 500500/2022/000572 та документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.08.2022, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № від 22.08.2022, автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 22.08.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару № NJBKLM8GO6DU0O7 від 16.08.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 25/08/22 від 25.08.2022, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 01.06.2022, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 19004 від 07.06.2019, договір про надання послуг митного брокера № 11/2019 від 08.07.2019, договір (контракт) про перевезення б/н від 22.08.2022, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації № 8904960 від 24.08.2022, декларація-інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро № від 22.08.2022 року.

Одеська митниця за результатами розгляду поданих митним брокером ОСОБА_1 документів прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000572, якою повідомила про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: «Відмовлено в митному оформленні відповідно до статті 256 Закону України від 13/03/2012 № 4495VІ «МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ» по причині порушення вимог статті 257 Митного кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.12 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», а саме: в графі 44 митної декларації документ 7006 надано не в повному об`ємі, що свідчить про неможливість застосування преференції».

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно з ч.ч.1-2, 7-8 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.2, 6, 10 ст.264, ст.266 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від митного органу випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

При цьому, на думку суду, в порушення ст.264 Митного кодексу України в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідачем чітко не зазначено, які саме положення ст.257 Митного кодексу України порушено позивачем при поданні документів до митного оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що в митній декларації митним брокером була заповнена графа 36 із зазначенням коду податкової пільги класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України « 410000000» - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС.

У межах Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, умови документального підтвердження походження товарів визначено Протоколом І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва та Доповненням І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Статтею 15 (1) (с) Доповнення І визначено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію Угоди за умови подання документів, що підтверджують походження, в тому числі: сертифікат з перевезення товару ЕиК1, сертифікат з перевезення товару EUR-MED, у випадках, вказаних у Статті 21 Доповнення І, декларація, надана експортером до інвойсів, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Декларація про походження, може бути складена уповноваженим експортером відповідно до положень статті 23 Доповнення І або експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Статтею І Доповнення І визначено, що «партія товару» означає товари, що, або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.

Суд встанови, що в графі 44 митної декларації № 500500/2022/000572 митним брокером як уповноваженою особою декларанта було зазначено документ 7016* № від 22.08.2022 року (інвойс).

Згідно положень наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» у графі 44 «Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи» зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України; визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України. Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. У разі використання при декларуванні додаткових аркушів реквізити документів, які стосуються всіх товарів, що декларуються в цій МД, наводяться в цій графі тільки в основному аркуші МД і в додаткових аркушах цієї МД не дублюються. При цьому після коду кожного документа, який стосується всіх задекларованих товарів, проставляється символ «*».

Разом із митною декларацією позивачем було подано до митниці вказаний інвойс № від 22.08.2022 року, складений експортером на партію товару, фактурна вартість якої не перевищувала 6000 євро.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив про ненадання в повному обсязі документу 7006, про який вказано в графі 44 митної декларації, однак у відзиві в якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення відповідач зазначає, що документ 7016 поданий не в повному обсязі (листи 2, 3, 4 документу загнуті у верхньому лівому куті).

Відповідач стверджує, що під час здійснення співставлення даних, які містяться у вищезазначеному декларації-інвойсі (документ 7016) та фактично наявних даних, ним було встановлено, що листи 2, 3, 4 документу загнуті у верхньому лівому куті, що не дало можливості частково прочитати документ та здійснити перевірку відповідності артикулів у графі 31 митної декларації фактично зазначеним в документі.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин відповідач до суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що надана позивачем копія інвойсу від 22.08.2022 року № повністю читабельна, та з неї можливо встановити, що вказана партія поставленого товару, який зазначений в митній декларації № 500500/2022/000572, походить з країн ЄС.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що ОСОБА_1 подав до Одеської митниці всі необхідні передбачені Митним кодексом України документи з метою митного оформлення поставленого товару за митною декларацією № 500500/2022/000572, які не мали дефектів в змісті або походженні, що відповідає вимогам статті 257 Митного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Що стосується посилань відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», то суд зазначає, що цією постановою було затверджено Типову інструкцію з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, Регламент організації взаємодії органів виконавчої влади в електронній формі, які не розповсюджуються на позивача як митного брокера.

Відповідно до ст.8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Оскільки позивачем були надані до митного органу всі документи, необхідні для митного оформлення товару, які містять повну інформацію про митну вартість товару, та підтверджують право декларанта на податкову пільгу, тому оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправною та підлягає скасуванню судом.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання незаконною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000572 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2022/000572.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА