Справа № 160/2401/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2023 року Справа № 160/2401/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
09.02.2023 (до відділення поштового зв`язку таку подано 06.02.2023 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач з урахування позову (надійшов до суду 09.03.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2023 року) просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право призначення пенсії на за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди роботи з 11.08.1988 року по 01.10.1992 року у колгоспі ім. Свердлова с. Марково Глушковського району Курської області на посаді слюсаря та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 02.01.2023 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки факт працевлаштування ОСОБА_1 у колгоспі ім. Свердлова с. Марково Глушковського району Курської області на посаді слюсаря підтверджено відповідними письмовими доказами, а відповідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
19.04.2023 року від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції відповідач-1 зазначив наступне.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 року зазначена вище справа розподілена та 10.02.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 14.02.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
14.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся 02.01.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
В означеному рішенні даним територіальним органом Пенсійного фонду України, тобто відповідачем-2 зазначено наступне. Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.01.2023 р. Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 29 років. Страховий стаж особи становить 25 років 9 місяців 26 днів. Працює. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 11.08.1988 р. по 01.10.1992 р., оскільки відсутні дані про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі.
Для зарахування періоду роботи в колгоспі необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений та відпрацьований мінімум.
Враховуючи вищезазначене відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату з 30.12.2025 р.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років - з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Крім цього, порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року за №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника:
прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу,
закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, є встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Відповідно до пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладена на голову колгоспу.
Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Також, положеннями вищезазначеного нормативних актів покладено обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Так, згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 11.08.1988 року позивач був прийнятий до членів колгоспу ім. Свердлова села Маркова Глушковського району Курської області на посаду слюсаря.
01.10.1992 року позивач був звільнений з членів колгоспу ім. Свердлова згідно поданої заяви.
У 1988 році із необхідних 280 трудоднів позивач відпрацював у колгоспі 70 днів з причин того, що був працевлаштований не з початку календарного року.
У 1989 року з необхідних 280 трудоднів позивач відпрацював 337.
У 1990 році з необхідних 280 трудоднів позивач відпрацював 354.
У 1991 році з необхідних 270 трудоднів позивач відпрацював 352.
У 1992 році з необхідних 270 трудоднів позивач відпрацював 278.
Факт працевлаштування ОСОБА_1 у колгоспі ім. Свердлова села Маркова Глушковського району Курської області проживання за місцем роботи підтверджується наступними документами:
- відмітками у військовому квитку, згідно із якими позивач 19.07.1988 року був знятий військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.08.1988 року прийнятий на військовий облік Марковською сільською радою Глушковського району Курської області;
- 02.10.1992 року позивача знято з обліку Марковської сільської ради Глушковського району Курської області та 19.11.1992 року знову прийнятий на військовий облік Новомосковським військовим комісаріатом;
- ощадною книжкою, що була видана філіалом Держаного ощадного банку СРСР Глушковсього відділення у с. Марково;
- свідоцтвом про народження доньки позивача - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Самаровка Глушковського району Курської області; Посвідченням оператора парових котлів ОСОБА_1 , що видане у 1991 році Глушковським АПО;
- посвідченням про здачу екзамену оператора парових котлів, що видане Глушковським АПО ОСОБА_1 у 1991 р.;
- довіреністю на ім`я ОСОБА_1 на отримання коштів з рахунку, що видана позивачу його дружиною - ОСОБА_3 06.10.1992 року;
- талоном статистичного обліку на доньку ОСОБА_2 , що видана ОСОБА_1 , де вказано, що позивач прибув до с. Марковка Глушковського району Курської області з м. Новомосковськ, Дніпропетровської області у 19.07.1988 року і вибув до Новомосковська, працював у колгоспі ім. Свердлова;
- трудовою книжкою дружини позивача - ОСОБА_4 , де також зазначено, що 11.08.1988 року вона була прийнята у члени колгоспу ім. Свердлова на посаду свинарки, а 01.10.1992 року звільнена із членів колгоспу згідно поданої заяви;
- свідоцтвом про одруження.
На виконання пункту 5 та 6 Порядку ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року за №310 роботодавцем (колгоспом) вівся розділ V трудової книжки колгоспника, який називався «трудова участь у громадському господарстві», в якому зазначалися відомості встановлених у колгоспі річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Таким чином, відповідач-2 відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком діяв всупереч норм чинного законодавства та прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.
Відтак, період роботи з 11.08.1988 року по 01.10.1992 року у колгоспі ім. Свердлова с. Марково Глушковського району Курської області на посаді слюсаря має бути зарахований до страхового стажу позивача, оскільки підтверджений даними його трудової книжки, тобто в порядку, визначеному законодавством.
Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2023 року за призначенням пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 11.08.1988 року по 01.10.1992 року у колгоспі ім. Свердлова с. Марково Глушковського району Курської області на посаді слюсаря.
Обираючи такий спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. При цьому позивач подавав заяву та документи про призначення пенсії саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і саме це управління не прийняло до уваги надані позивачем документи, що підтверджують стаж позивача, також при призначенні пенсії позивач буде перебувати на обліку в даному управлінні, яке в подальшому буде нараховувати та виплачувати йому пенсію.
Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинно відповідати за цими вимогами.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується копією квитанції від 06.02.2023 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань.
Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 11.08.1988 року по 01.10.1992 року у колгоспі ім. Свердлова с. Марково Глушковського району Курської області на посаді слюсаря.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник