Справа № 260/5417/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/5417/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Гавій Л.В.

за участі представників

позивача: Литвин С.Й.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВІС" до Львівської митниці про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 квітня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 17 травня 2023 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВІС" (далі позивач, ТОВ "РІВІС") звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Львівська митниця), яким просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000186/2 від 15.09.2022 року та зобов`язати провести розмитнення спірної партії товарів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняте відповідачем 15.09.2022 року спірне рішення про коригування митної вартості товарів винесено без достатніх підстав, тому що після надсилання всіх необхідних документів, такі не були враховані і досліджені.

ТОВ "РІВІС" не погоджується із викладеними в спірному рішенні обставинами щодо наявності розбіжностей в документах, які подані до митного оформлення вантажу, у зв`язку з тим, що контролюючий орган не дослідив всі подані до митного оформлення документи, що призвело до хибних висновків, які зазначені в рішенні.

Також, ТОВ "РІВІС" не погоджується із вибором методу визначення митної вартості товарів, який застосований контролюючим органом з огляду на те, що резервний метод застосовується в особливих випадках і щодо товарів, які імпортуються позивачем, сформовані невірні висновки щодо відсутності інформації щодо вартості ідентичного або подібного товару.

Ухвалою судді від 20.12.2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.12.2022 року представником Львівської митниці направлено до суду відзив на позовну заяву, із змісту якого вважає позов безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 07.09.2022 року №UA209140/2022/093027 відповідачем було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах, а саме: Пакувальний лист (Packing list) № DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Коносамент (Bill of lading) № WMSS22052869 від 11.06.2022 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 997794 від 02.09.2022 року; Декларація про походження товару (Declaration of origin) № DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448115 від 06.09.2022 року; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448118 від 06.09.2022 року; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 065 від 06.09.2022 року; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 067 від 06.09.2022 року; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № RVS20220325 від 25.03.2022 року; Договір про надання послуг митного брокера №66 від 01.04.2019 року; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 8947905 від 05.09.2022 року; Копія митної декларації країни відправлення № 22PL322010NS5BGEL7 від 02.09.2022 року та було встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відтак, декларанту була скеровано вимога щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, заявлену митну вартість не визнано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 Митного кодексу України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст.60 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 Митного кодексу України).

Щодо доводів позивача стосовно направлення відповідачу листа від 16.11.2022 року з усіма належними документами то зазначає, що на адресу Львівської митниці, згідно картотеки вхідної кореспонденції митниці, зазначений представником позивача лист із документами від 16.11.2022 не надходив.

В той же час звертає увагу, що до матеріалів судової справи не долучені докази скерування вищезазначеного листа до Львівської митниці. Відділ митного оформлення "Малехів" є структурним підрозділом Львівської митниці та не має поштової (юридичної) адреси, а вся кореспонденція скеровується на адресу Львівської митниці - 79000, м. Львів, вул.Костюшка,1. Згідно опису до листа, лист був скерований на адресу: 80383, вул. Дороша, 20 а, Малехів, Львівська область, тобто, вищезазначений лист і не міг бути доставлений до Львівської митниці.

30.12.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач відхилив наведені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача. Зазначає, що на інтернет - сайтах при пошуку Львівської митниці "Малехів" зазначається саме та адреса, яка зазначена на описі вкладення, а саме: вул. Дороша, 20 а, Малехів, Львівська область, та повернення згаданого листа на адресу позивача не було.

Також звертає увагу, що позивач не погоджується саме з вибором методу визначення митної вартості товарів, який застосований контролюючим органом з огляду на те, що резервний метод підлягає застосуванню лише в особливих випадках.

07.02.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Литвин С.Й. про зміну назви відповідача та долучення документів до матеріалів справи. Так, зі змісту даного клопотання, просить замінити назву відповідача з Державної митної служби України Львівська митниця на Львівська митниця та просить долучити до матеріалів справи митну декларацію № UA209140/2021/055471.

16.02.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Литвин С.Й. про зміну позовних вимог. Зі змісту даного клопотання, просить змінити позовні вимоги на такі:

1. Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці № UA209000/2022/000186/2 від 15.09.2022 року;

2. Зобов`язати провести розмитнення спірної партії товарів по першому методу (за ціною договору).

03.03.2023 року до суду від представників позивача та відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в зв`язку з чим призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року, серед іншого, витребувано у Львівської митниці належним чином завірену копію контракту № RVS20220325 від 25.03.2022 року, поданого ТОВ "РІВІС" при митному оформленні товару за митною декларацією від 07.09.2022 року № UA209140/2022/093027 та встановлено п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відповідних доказів.

У зв`язку з невиконанням вимог ухвали про витребування доказів, ухвалою суду від 11.04.2023 року було застосовано до Львівської митниці захід процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року повторно витребувано необхідні для розгляд справи докази, 12.04.2023 року Львівською митницею надано витребувані ухвалою суду докази.

Ухвалою суду від 27.04.2023 року скасовано ухвалу суду від 11.04.2023 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, заслухавши думку представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 07.09.2022 року № UA209140/2022/093027 відповідачем було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах, а саме: Пакувальний лист (Packing list) № DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Коносамент (Bill of lading) №WMSS22052869 від 11.06.2022 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №997794 від 02.09.2022 року; Декларація про походження товару (Declaration of origin) №DS-2102-1 від 25.03.2022 року; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4448115 від 06.09.2022 року; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4448118 від 06.09.2022 року; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №065 від 06.09.2022 року; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №067 від 06.09.2022 року; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №RVS20220325 від 25.03.2022 року; Договір про надання послуг митного брокера №66 від 01.04.2019 року; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №8947905 від 05.09.2022 року; Копія митної декларації країни відправлення №22PL322010NS5BGEL7 від 02.09.2022 року.

Так, за наслідками розгляду вказаних документів, відповідачем було виявлено наступне: у контракті № RVS20220325 від 25.03.2022 року відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця, хоча відповідно до п. 10.1 мав бути підписаний обома сторонами; у CMR від 02.09.2022 року № 997794 найменування відправника та номер інвойса не відповідають тим, що вказані в інших документах; відсутні платіжні доручення про оплату за товар; рахунки на оплату транспортних витрат від 06.09.2022 року №№ LS-4448115 і LS-4448118 містять посилання на контракт RVS05.02.2019 від 05.02.2019 року (однак, такий (і будь- який інший контракт з експедитором) до митного оформлення не подавався); у "розрахунку вартості транспортних витрат" № 65 вартість морського фрахту для партії товару за інвойсом DS-2102-1 вказано 56690,85 грн., натомість, у "розрахунку вартості транспортних витрат" № 67 вартість морського фрахту для тієї ж партії вказано 65276,06 грн; у рахунках на транспорт відсутні відомості щодо витрат на обробку товару в порту (включаючи оформлення документів, перевантаження з контейнера у вантажівку).

Таким чином, відповідачем встановлено, що до митного оформлення не подано контракт купівлі - продажу; не надано платіжні доручення про оплату за товар, не подано договір з експедитором; до митної вартості не включено витрати пов`язані з обробкою партії товару в порту; документи містять розбіжності (щодо числових значень транспортних витрат, номера та відправників у CMR).

Відтак, Львівською митницею зроблені висновки про невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: "Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: "1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи)виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України; експортну декларацію КНР, звіт про оцінку майна.

На вказану вимогу, декларантом надано додаткові документи, а саме: видаткові накладні; цінова інформація Інтернет мереж на внутрішньому ринку України; документ СВІФТ банку, на оплату поставок за 2021 рік; експортну декларацію КНР - Експортна декларація країни відправлення № 17859669; митні декларації Львівської митниці датовані 2021 роком; звіт про оцінку майна від 13.09.2022 року № 248-09-222.

Як зазначено відповідачем, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МК України, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, заявлену митну вартість - не визнано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України).

Відтак, 15.09.2022 року відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000186/2, не погоджуючись із яким позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються положеннями Митного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі МК України).

Частиною 2 ст. 1 МК України визначено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

У силу приписів ч. 1 ст. 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 7 ст. 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені ч. 8 ст. 257 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості., а відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 1 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 55 МК України за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

На підставі аналізу наведених норм обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст. 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Так, у ході вирішення спору судами встановлено, що висновки відповідача про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості товарів ґрунтувались на тому, що:

- у контракті № RVS20220325 від 25.03.2022 року відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця, що свідчить про відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару;

- у CMR від 02.09.2022 року № 997794 найменування відправника та номер інвойса не відповідають тим, що вказані в інших документах;

- відсутні платіжні доручення про оплату за товар;

- рахунки на оплату транспортних витрат від 06.09.2022 року №№ LS-4448115 і LS-4448118 містять посилання на контракт RVS05.02.2019 від 05.02.2019 року (однак, такий (і будь-який інший контракт з експедитором) до митного оформлення не подавався);

- у "розрахунку вартості транспортних витрат" № 65 вартість морського фрахту для партії товару за інвойсом DS-2102-1 вказано 56690,85 грн., натомість, у "розрахунку вартості транспортних витрат" № 67 вартість морського фрахту для тієї ж партії вказано 65276,06 грн;

- у рахунках на транспорт відсутні відомості щодо витрат на обробку товару в порту (включаючи оформлення документів, перевантаження з контейнера у вантажівку).

Надаючи правову оцінку зазначеним у рішеннях твердженням щодо виявлених неточностей, які, на думку відповідача, свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару, що ввозив позивач, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження позивачем заявленої митної вартості товарів до Львівської митниці надано копію контракту № RVS20220325 від 25.03.2022 року, однак у такому відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця.

Разом з тим, у відповідності до Розділу 10 Контракту «Термін дії контракту», Контракт набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2030 року. Вважати дійсними ксерокопії документів, які відносяться до Контракту, передані факсимільним зв`язком, телексом, або іншим зв`язком, якщо вони завірені сторонами і оригіналом печатки сторони, яка отримує, (а.с.235-236).

Представником позивача до суду направлено зовнішньоекономічний договір вже з виправленим недоліком. Проте даний договір не може вважатись належним і допустимим доказом та братись до уваги судом при вирішенні спору, оскільки він був відсутній під час прийняття рішення посадовими особами Львівської митниці.

За відсутності чинного договору метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не міг бути застосований.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідач провів консультацію з декларантом згідно вимог ст. 57 МК України (а.с.78).

Крім того, методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

З огляду на вищезазначене, відповідач правомірно дійшов висновку, що митна вартість має бути визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA500500/2022/027213 від 11.08.2022 року (а.с.103 на звороті).

Доводи представника позивача про те, що 23.11.2022 року на адресу відділу митного оформлення «Малехів» Львівської митниці направлено лист від 16.11.2022 року з усіма належними документами, суд оцінює критично, оскільки дані документи було надіслано вже після прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000186/2 від 15.09.2022 року.

Крім того, згідно інвойса умови поставки товару FOB NINGBO.

Відповідно до умов поставки FOB (франко борт - назва порту відвантаження)- продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

За умовами FOB покупець зобов`язується оплатити вартість товару, прийняти товар, оформити та оплатити перевезення вантажу з порту вивантаження, оплатити доставку товару, вивантажити товар та доставити в місце призначення, здійснити митне оформлення товару.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Подані до митного оформлення документи не містять наступних відомостей: витрати на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, хоча такі складові митної вартості, згідно положення ч. 10 ст. 58 МК України повинні бути включені при розрахунку митної вартості товарів.

Таким чином, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак, митний орган при здійсненні митного оформлення не мав можливості, з огляду на відсутність документального підтвердження відомостей складових митної вартості, перевірити правильність здійсненого декларантом розрахунку митної вартості.

Крім того, позивачем не надано доказів про оплату товару.

Всі платежі, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю, позивачем підтверджені не були, про що вказувалося вище, тому, зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 58 МК України (у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу), основний метод застосуванню не підлягав.

За таких обставин, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000185/2 від 15.09.2022 року.

Позовна вимога зобов`язати провести розмитнення спірної партії товарів не підлягає задоволенню, оскільки декларантом позивача подано нову митну декларацію № UA209140/2022/096797 від 16.09.2022 року із скоригованою митним органом митною вартістю, яка була оформлена Львівською митницею, а товар було випущено у вільний обіг на митну територію України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскарженого рішення, що встановлено в судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами, та, за наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВІС" (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 1/58 ) до Львівської митниці (м. Львів, вул. Костюшка, 1 ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті