Справа № 160/5104/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2023 року Справа № 160/5104/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;
- зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 24.05.2022 року відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати відповідачів визначити, що станом на день досягнення пенсійного віку для призначення дострокової пенсії на пільгових умовах за списком №2 (25.09.2017 р.) пільговий стаж роботи ОСОБА_1 становив 14 років 04 місяців 08 днів, а загальний страховий стаж становив 27 років 05 місяців 02 днів;
- зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву позивача та визначити дату призначення пенсії саме з 24 травня 2022 року відповідно до ст, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність дій та оскарженого рішення, яким йому безпідставно відмовлено у призначенні пільгової пенсії за наявності у нього необхідного загального та пільгового стажу, що надавало йому право на таке призначення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач-2 скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на відсутність у позивача необхідного пільгового та загального страхового стажу. Зауважує, що за поданими документами до страхового стажу не зараховані період роботи в колгоспі з 05.03.90 р. по 12.11.90 р., оскільки заявником не надана довідка про періоди роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму, а до пільгового стажу періоди роботи, зазначені в уточнюючій довідці про пільговий характер роботи від 01.12.2017 року № 3, а саме: з 07.02.84 р. по 01.03.90 р. з підстав відсутності акту зустрічної звірки.
Відповідач-1 у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких міркувань.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 24 травня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Рішенням відповідача-2 від 31.05.2022 р. №33 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та загального страхового стажу.

Не погодившись із таким рішенням та безпосередніми діями відповідача із приводу його прийняття, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд виходить із того, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, оскільки і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно із ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до статті 114 Закону №1058-IV Розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Така ж норма міститься і в п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Як вже встановлено судом, досягнувши 59 річного віку, позивач звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку при наявності 14 років 04 місяців 08 днів пільгового та 27 років 05 місяців 02 днів загального страхового стажу, як про це зазначає сам позивач у поданому позові.

Між тим, у оскарженому рішенні відповідача-2 також констатує, що його страховий стаж становить 27 років 05 місяців 02 дні, при цьому, до його складу не зараховано період роботи в колгоспі з 05.03.90 р. по 12.11.90 р., оскільки заявником не надана довідка про періоди роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму.

Відповідно, суд доходить висновку, що визначений позивачем показник загального страхового стажу, з урахуванням порушеної вимоги щодо протиправності дій органу ПФУ із приводу не зарахування до його складу з 05.03.90 р. по 12.11.90 р. не відповідає дійсності та напевно є арифметичною опискою.

Визначене вище формулювання застосовано судом з огляду на те, що повноваження щодо обрахунку страхового стажу особи знаходяться у площині дискреційних повноважень органу ПФУ.

Разом з цим, така описка на суть правовідносин не впливає адже у взаємозв`язку з іншими обставинами справи свідчить про те, що під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідач припустився грубих порушень вимог законодавства України, зокрема, стосовно пільгового стажу відповідач-2 у рішенні зазначив, що такий стаж у позивача узагалі відсутній, при цьому, що до його складу не зараховано періоди роботи, зазначені в уточнюючій довідці про пільговий характер роботи від 01.12.2017 року № 3, а саме: з 07.02.84 р. по 01.03.90 р. з підстав відсутності акту зустрічної звірки.

Проте, оскаржене рішення не містить мотивів відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача, які підтверджені записами трудової книжки, зокрема:

- з 04.08.1980 по 15.10.1981 електрозварювальником ручної електродугової зварки 3 розряду Будівельно-монтажний трест «Нікопольбуд» Комбінат «Дніпрометалургбуд»;

- з 12.08.1992 по 30.06.1994 електрозварювальником Виробничо-комерційна фірма «АЕЛІТА»;

- з 03.09.2003 по 10.11.2003 газоелектрозварювальником Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Південь-Сервіс»;

- з 01.08.2005 по 06.09.2006 зварювальником цеху переробки зерна Дочірнє підприємство «Ера-1»;

- з 01.12.2006 по 28.05.2007 зварювальником цеху переробки зерна Дочірнє підприємство «Ера-1».

Більш того, позивач порушував означені обставини у поданій до суду позовній заяві, однак відповідачі жодних доводів із приводу цих обставин у відзиві на позовну заяву не виклали.

Разом з цим, зважаючи, що оскаржене рішення містить виключні мотиви щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи, зазначеного в уточнюючій довідці про пільговий характер роботи від 01.12.2017 року № 3, а саме: з 07.02.84 р. по 01.03.90 р., а також зважаючи, що у такому рішенні зазначено про відсутність у позивача пільгового стажу узагалі, суд доходить висновку, що ці періоди навіть не аналізувались відповідачем-2 та їм узагалі не надавалася будь-яка оцінка.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23.12.20І9 у справі № 535/103/17. від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17, згідно із єдиного тарифно-кваліфіканійного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпрапі СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54, професія зварника не визначена,як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, шо професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника с тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Суд досліджуючи записи трудової книжки позивача зазначає, що відповідні періоди роботи навпроти попередньо зазначених професій, а саме: з 04.08.80 по 15.10.81, з 12.08.92 по 30.06.94, з 03.09.2003 по 10.11.2003, з 01.08.2005 по 06.09.2006, з 01.12.2006 по 28.05.2007, а також за період з 07.02.84 р. по 01.03.90 р. містять усі необхідні відомості, які визначають право позивача на зарахування вказаних періодів саме до пільгового стажу за Списком № 2, тоді як відповідач-2 розглядаючи подану позивачем заяву узагалі не надав цим періодом будь-якої оцінки, чим припустився порушень вимог законодавства України.

Крім того, матеріали справи містять докази того, що у період 27.10.81 р. по 20.12.83 р. позивач проходив військову службу у КДБ СРСР (Радянській Армії).

При цьому, до початку виконання означеного обов`язку відповідач з 04.08.1980 по 15.10.1981 працював на посаді електрозварювальника ручної електродугової зварки 3 розряду Будівельно-монтажний трест «Нікопольбуд» Комбінат «Дніпрометалургбуд» та уже за встановленою судовою практикою цей період також має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 2.

Між тим, знову ж таки, через не надання відповідачем-2 будь-яких мотивів із приводу визначення права позивача на зарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 04.08.1980 по 15.10.1981, орган ПФУ також не надав оцінки періоду служби позивача в армії в призмі визначення права зарахування цього періоду до його пільгового стажу.

Посилання відповідача на відсутність даних про періоди роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму позивача за період з 05.03.90 р. по 12.11.90 р. як на підставу для не зарахування цього періоду до його страхового стажу є безпідставними, оскільки саме трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника та на підставі трудової книжки визначається трудовий стаж позивача за спірний період, тоді як власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18).

Таким чином, зазначений вище період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а рішення відповідача-2 скасуванню відповідно.

Разом з тим, зважаючи на обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права, з урахуванням встановлених у цій справи обставин, дискреційністю повноважень відповідача щодо розгляду поданих особою документів у взаємозв`язку з поверхневим розглядом відповдіачем-2 поданої позивачем заяви про призначення пенсії 24 травня 2022 року, суд у спірному випадку не вправі здійснити вихід за межі позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача-2, тобто органу, який прийняв протиправне рішення, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

При цьому, що як уже раніше зазначалося, повноваження щодо обрахунку страхового стажу особи знаходяться у площині дискреційних повноважень органу ПФУ, а тому вимоги позивача про зобов`язання відповідачів визначити, що станом на день досягнення пенсійного віку для призначення дострокової пенсії на пільгових умовах за списком №2 (25.09.2017 р.) пільговий стаж роботи ОСОБА_1 становив 14 років 04 місяців 08 днів, а загальний страховий стаж становив 27 років 05 місяців 02 днів, а також зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву позивача та визначити дату призначення пенсії саме з 24 травня 2022 року відповідно до ст, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення, у повному обсязі навіть не зважаючи на часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмови у призначенні пенсії від 31.05.2022 р. №33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24 травня 2022 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три), 60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна