Справа № 201/2085/23
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 201/2085/23
провадження 2а/201/34/2023
УХВАЛА

16 травня 2023 року м. Дніпро

суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Онищенко Дмитра Івановича і Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 лютого 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Онищенко Д.І. і Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що в лютому 2023 року випадково дізнався, що начебто 29 липня 2022 року о 10.41 год. головним спеціалістом-інспектором з паркування Онищенко Д.І. зафіксовано порушення ним на автомобілі «КІА РІО», державний номер НОМЕР_1 , правил паркування в зоні, де зупинку заборонено, 27 вересня 2022 року вказаним інспектором винесено постанову РАП № 00035442 до повідомлення серії ІД № 01012152 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАПП (паркування автомобіля в зоні дії знаку «Зупинка заборонена») і накладено штраф в розмірі 340 грн.. Вважає вказану постанову незаконної, оскільки такого автомобіля в нього немає і на нього він не зареєстрований, він не їхав і не зупинявся в тому місці, де вказано в постанові, зареєстрований зовсім в іншому місті в місті Дніпрі, ніж вказано в постанові, постанова складалися інспектором взагалі без нього, доказів скоєного саме ним правопорушення не надано, тобто факт порушення оснований на припущенні, що є порушенням закону. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором протиправними і незаконними, оскаржувана постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства, тому просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, визнати дії інспектора паркування по складанню вказаної постанови незаконними і скасувати цю постанову в адміністративній справі проти нього, задовольнивши позов в повному обсязі.

Від представника відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження в справі через скасування відповідачем оскаржуваної позивачем постанови і фактично відсутності предмету спору, вирішення питання. Суд вважає можливим задоволення клопотання та закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та заяви, клопотання представника відповідача та додані ним до клопотання докази (постанова серії СП № 287 про скасування постанови від 10 травня 2023 року та інш.), враховуючи, що дійсно суб`єктом владних повноважень самостійно скасована постанова про накладення штрафу на позивача (що і є предметом оскарження в цій справі, тобто є предметом спору), оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення; право на таке клопотання є, роз`яснивши наслідки такої заяви та враховуючи її обґрунтованість, зважуючи на вище вказані обставини і на те, що клдопотання не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, суд вважає можливим клопотання задовольнити. Постанова про скасування оскаржуваної постанови учасниками спору не оскаржена.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі за заявою учасника спору з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в адміністративному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача, відповідача і повноваження його представника на таке клопотання є, заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим клопотання задовольнити і провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 238, ст. 77, 239, 241-245, 248, 250, 256, 293-295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Онищенко Дмитра Івановича і Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалу може бути оскаржено в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення та в порядку, передбаченому ст. 296, 297 КАС України.

Суддя -