Справа № 420/2337/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2337/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченого грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції заборгованість за надмірно нараховану частину чергової оплачуваної відпустки за невідпрацьовану частину 2019 року у розмірі 4533,37 грн. (чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні тридцять сім копійок).

24.02.2023 до суду від Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надійшла відповідь на запит на доступ до персональних даних про те, що адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 27.02.2023 позов Департаменту патрульної поліції залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

21.03.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву Департаменту патрульної поліції, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до наказу по особовому складу № 1226 о/с від 20.12.2018 відповідачу надано щорічну чергову оплачуваної відпустку строком з 08.01.2019 по 06.02.2019 за 2019 рік згідно з вимогами частини першої статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» у кількості 30 діб. Відповідно до наказу по особовому складу № 407 о/с від 07.06.2019 відповідачу надано додаткову відпустку без збереження грошового забезпечення для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку строком з 15.07.2019 по 24.04.2022. Відповідно до наказу по особовому складу № 724 о/с від 04.04.2022 року відповідачу надано відпустку без збереження грошового забезпечення (заробітної плати) для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду строком з 25.04.2022 по 24.10.2022. Відповідно до наказу по особовому складу № 14 о/с від 05.01.2023 року інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 05 січня 2023 року в поліції із відрахуванням грошового забезпечення за 14 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року. Відповідачеві було надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2019 рік та ним використану у кількості 30 діб, однак, відпрацьовано у 2019 році було за 16 днів відпустки.

Ухвала від 21.03.2023 направлялась за адресою реєстрації місця проживання відповідача, однак повернулась до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку від 26.04.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, судом здійснено спробу інформування відповідача про відкриття провадження у даній справі за номером телефонного зв`язку, зазначеним позивачем у позовній заяві, однак оператором повідомлено про неможливість абонента прийняти дзвінок.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, поясненнями третьої особи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходила службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до наказу № 1226 о/с від 20.12.2018 відповідачу надано щорічну чергову оплачуваної відпустку строком з 08.01.2019 по 06.02.2019 (а.с.9).

Згідно з наказом № 407 о/с від 07.06.2019 (а.с.7) відповідачу надано додаткову відпустку без збереження грошового забезпечення для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку строком з 15.07.2019 по 24.04.2022, та у наказі зазначено, що щорічна чергова оплачувана відпустка за 2019 рік тривалістю 30 діб використана (перевикористано 14 днів).

Відповідно до наказу № 724 о/с від 04.04.2022 відповідачу надано відпустку без збереження грошового забезпечення (заробітної плати) для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду строком з 25.04.2022 по 24.10.2022 (а.с.11).

21.11.2022 за вх. № 65775 до Департаменту патрульної поліції надійшла доповідна записка начальника УПП в Херсонській області ДПП полковника поліції Базаренка І.С. (вих. від 21.11.2022 № 3743/41/23/01-2022) стосовно виявленого факту порушення службової дисципліни у діях ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу без поважних причин з 25.10.2022 (а.с.8).

У подальшому за вказаним фактом було проведено службове розслідування. За результатами проведеного службового розслідування встановлено факт грубого порушення службової дисципліни відповідачем, що виразилось у невиході на службу без поважних причин з 25.10.2022 до 05.12.2022.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 наказом Департаменту патрульної поліції № 682 від 28.12.2022 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с.21-22).

Відповідно до наказу по особовому складу № 14 о/с від 05.01.2023 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП було звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 05 січня 2023 року (а.с.10) із відрахуванням грошового забезпечення за 14 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року.

Як стверджує відповідач, із вказаними вище наказами відповідача ознайомлено належним чином, дотепер наказ ДПП № 14 о/с від 05.01.2023 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не скасовано, відповідачем зазначений наказ в установленому законом порядку не оскаржувався.

При цьому, відповідно до доповідної записки начальника УФЗБО головного бухгалтера ДПП капітана поліції Віталія Можейко (вх №187 від 01.02.2023), заборгованість відповідача за надмірно нараховану частину чергової оплачуваної відпустки за невідпрацьовану частину 2019 року становить 4533,37 грн. та він просить доручити управлінню патрульної поліції УПП в Херсонській області ДПП провести претензійно - позовну роботу щодо стягнення з ОСОБА_1 зайво нараховану частину чергової оплачуваної відпустки у сумі 4533,37 грн. відповідно до чинного законодавства.

Згідно з розрахунком надмірно нарахованого грошового забезпечення, проведеного ВОП УФЗБО, вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед Департаментом патрульної поліції становить 4533,37 грн. (а.с.13).

Вирішуючи дану справу, суд зазначає.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання служби в поліції визначено статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно із п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з частиною першою статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої, частини другої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Частиною четвертою статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Згідно з п. 9 ст. 93 Закону України «Про Національну поліції» поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

При цьому пунктом 6 частини першою статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами другою та третьою статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Пунктом 15 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок № 260), передбачено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Відповідно до абзацу 6 пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

Згідно з п. 8 розділу 1 вищезазначеного Порядку вбачається, що за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Питання повернення зайво виплаченого грошового забезпечення поліцейському не врегульовано положеннями спеціального законодавства. У той же час такі питання унормовано положеннями Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин повний календарний місяць, за який здійснюються розрахунки щодо нарахування заробітної плати, то заробітна плата (основна посадовий оклад, тарифна ставка, оклад) працівникові за цей місяць не нараховується. Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин окремі дні (години), то основна заробітна плата нараховується виходячи з відпрацьованого працівником робочого часу (фактично виконаної роботи).

Так, відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Так, відповідно до наказу по особовому складу № 1226 о/с від 20.12.2018 відповідачу надано щорічну оплачувану відпустку строком з 08.01.2019 по 06.02.2019. Тобто, відповідачу надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2019 рік згідно з вимогами частини першої статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» у кількості 30 діб.

Водночас, наказом № 407 о/с від 07.06.2019 відповідачу надано додаткову відпустку без збереження грошового забезпечення для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку строком з 15.07.2019 по 24.04.2022, а наказом № 724 о/с від 04.04.2022 - відпустку без збереження грошового забезпечення (заробітної плати) для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду строком з 25.04.2022 по 24.10.2022.

Відповідно до наказу по особовому складу № 14 о/с від 05.01.2023 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП було звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 05 січня 2023 року із відрахуванням грошового забезпечення за 14 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року.

З наданого позивачем розрахунку надмірно нарахованого грошового забезпечення за невідпрацьований час, який наданий управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції, встановлено розмір відшкодування грошових коштів за надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, з урахуванням проведених відрахувань з грошового забезпечення відповідача, складає 4533,37 грн.

Оскільки відповідач безпідставно отримала грошові кошти (надмірно нараховані та виплачені), та вже не проходить службу в Нацполіції, тому підлягають застосуванню норми ст. 136 КЗпП України та статті 1212 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Оскільки обидва випадки набуття грошового забезпечення без достатніх підстав в даному спорі присутні, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого нею грошового забезпечення позивачу у розмірі 4533,37 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування за надмірно використану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року в розмірі 4533,37 грн.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Департаменту патрульної поліції підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції грошові кошти за невідпрацьовані дні щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у сумі 4533,37 грн. (чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні тридцять сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Суддя О.А. Вовченко