Справа № 200/1328/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року Справа№200/1328/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2023 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 23.02.2023 № 59, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , з 16.02.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши:

- до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 періоди з 23.09.1993 по 30.09.1993, з 01.10.1993 по 26.11.1993, з 26.11.1993 по 19.01.1994, з 19.01.1994 по 13.10.1994, з 14.10.1994 по 01.12.1994, з 01.12.1994 по 19.01.1995, з 19.01.1995 по 03.11.1995, з 04.11.1995 по 03.03.1996, з 17.09.1996 по 25.11.1996, з 25.11.1997 по 28.09.1998, з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 11.11.1998 по 30.11.1998, з 01.12.1998 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014, з 01.03.2020 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 16.02.2023;

- до страхового стажу роботи періоди з 01.03.2020 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 16.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має достатній пільговий та страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії відповідно до п.1 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пославшись на відсутність необхідного страхового стажу роботи 24 роки та пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 10 років. Позивач вказав, що згідно зі спірним рішенням не зараховано період роботи за який не сплачено страхові внески, проте згідно з розрахунком стажу відповідачем вибірково не зараховано й інші періоди, які не зазначені у спірному рішенні. Позивач вважає, що оскільки обов`язок щодо сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, тому наявність заборгованості по їх сплаті не може слугувати підставою, що обмежує реалізацію працівником права на призначення пенсії. Також позивач вказав, що записами трудової книжки підтверджені усі періоди його роботи, а оскільки відповідно до вимог ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення саме трудова книжка є належним доказом трудового стажу, то періоди його роботи повинні зараховуватися на підставі записів наявних в трудовій книжці. Позивач вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним та таким, що порушує його право на призначення пенсії.

Відповідач позов не визнав, 09.05.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як спеціальний закон, є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з моменту набрання законної сили Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій з 11.10.2017, а тому рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 впливає на осіб у яких право на призначення пенсії на пільгових умовах, виникло до 11.10.2017. Відповідач вказав, що станом на 11.10.2017 ОСОБА_1 не досяг 50 річного віку, при цьому згідно з розрахунком стажу (Форма РС-право) обрахованого по 28.02.2020, страховий стаж позивача становить 20 років 03 місяці 20 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №2 03 роки 03 місяці 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно не зарахування спірних періодів роботи відповідач вказав, що оскільки індивідуальні відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 не містять інформації про сплату внесків за період з 01.03.2020 по 31.12.2022 та про суми нарахованого доходу та сплату внесків за період з 01.01.2023 по 16.02.2023, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.03.2020 по 16.02.2023. Також відповідач зазначив, що оскільки за періоди роботи позивача 23.09.1993 по 03.03.1996, з 17.09.1996 по 25.11.1996, з 25.11.1997 по 28.09.1998, з 01.10.1998 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014 довідки уточнюючі пільговий характер робіт та накази про проведення атестації робочих місць не надано, відсутні підстави для зарахування зазначених періодів до пільгового стажу за Списком №1.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 29.10.1998 Новогродівським МВУМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

16.02.2023 позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За екстериторіальному принципу заява позивача про призначення пенсії розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2023 № 59 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Згідно з вказаним рішенням: вік заявника 50 років, працює, страховий стаж особи становить 20 років 3 місяці 20 днів, в тому числі пільговий стаж становить 3 роки 3 місяці 15 днів.

При цьому вказано, що за доданими документами до страхового та пільгового стажу не враховано період роботи з 01.03.2020 по 31.12.2022, так як згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що наявні в Реєстрі застрахованих осіб, відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Разом з тим, згідно з розрахунком стажу, до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 з повним робочим днем під землею не враховано періоди роботи з 23.09.1993 по 30.09.1993, з 01.10.1993 по 26.11.1993, з 26.11.1993 по 19.01.1994, з 19.01.1994 по 13.10.1994, з 14.10.1994 по 01.12.1994, з 01.12.1994 по 19.01.1995, з 19.01.1995 по 03.11.1995, з 04.11.1995 по 03.03.1996, з 17.09.1996 по 25.11.1996, з 25.11.1997 по 28.09.1998, з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 11.11.1998 по 30.11.1998, з 01.12.1998 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014, з 01.01.2023 по 16.02.2023 та до страхового та пільгового стажу роботи період роботи з 01.01.2023 по 16.02.2023.

При цьому, спірне рішення не містить інформації та підстав щодо не зарахування вказаних вище періодів роботи. У відзиві на адміністративний позов представник відповідача вказав, що періоди роботи позивача 23.09.1993 по 03.03.1996, з 17.09.1996 по 25.11.1996, з 25.11.1997 по 28.09.1998, з 01.10.1998 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014 не зараховані до пільгового стажу, оскільки позивачем не надано довідки уточнюючі пільговий характер робіт та накази про проведення атестації робочих місць.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788 від 05.11.1991, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів а, б статті 13 та статті 100 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 (який набрав чинності 21.08.1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 встановлено, що позивач у період:

- з 14.05.1991 по 16.05.1993 служба в лавах Радянської Армії;

- з 01.09.1993 по 22.09.1993 учень підсобного робочого (транспортного) ремонтно-будівельної дільниці;

- з 23.09.1993 по 30.09.1993 учень підземного гірника по ремонту гірничих виробок;

- з 01.10.1993 по 26.11.1993 навчання за спеціальністю гірник по ремонту

гірничих виробок

з 26.11.1993 по 19.01.1994 практика за фахом;

з 19.01.1994 по 13.10.1994 підземний гірничий по ремонту гірничих виробок на

ділянці підготовчих робіт;

з 14.10.1994 переведений підземним учнем прохідника на ділянку підготовчих

робіт;

з 14.10.1994 по 01.12.1994 курсове навчання по професії прохідник підземний.

з 01.12.1994 по 19.01.1995 практика по професії;

з 19.01.1995 по 03.11.1995 підземний прохідник на ділянці підготовчих робіт;

з 01.11.1995 по 03.03.1996 підземний гірник по ремонту гірничих

виробок.

(посилання на зайнятість повний робочий день в шахті відсутнє)

- з 17.09.1996 по 25.11.1996 підземний гірник по ремонту гірничих виробок

з повним робочим днем в шахті;

ПП «Вугледобич:

з 25.11.1997 по 28.09.1998 підземний гірник з повним робочим днем у шахті;

ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська»

з 01.10.1998 по 10.11.1998 гірник підземний;

з 11.11.1998 по 30.11.1998 учень гірник очисного вибою;

з 01.12.1998 по 12.01.1999 курсове навчання по професії гірник очисного вибою;

- з 13.01.1999 по 22.02.1999 практика по професії;

з 23.02.1999 по 14.03.1999 гірник очисного вибою підземний.

(посилання на зайнятість повний робочий день в шахті відсутнє)

ДВАТ ш. 1-3 «Новогродівська»:

з 07.06.1999 по 14.10.1999 гірник підземний з повним робочим днем в шахті;

- з 25.10.2000 по 16.07.2001 підземний гірничий робітник (посилання на зайнятість повний робочий день в шахті відсутнє);

Орендне підприємство шахта імені О.Ф. Засядька

з 25.05.2011 по 15.08.2014 гірник по ремонту гірничих виробок з повним

робочим днем в шахті;

ДП Селидіввугілля шахта 1-3 Новогродівська

з 14.11.2016 по 18.12.2016 гірник підземний з повним робочим днем в шахті;

- з 19.12.2016 по 16.02.2023 (день звернення із заявою про призначення

пенсії) гірник по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті.

Суд звертає увагу, що записи трудової книжки позивача за період роботи з 23.09.1993 по 30.09.1993, з 01.10.1993 по 26.11.1993, з 26.11.1993 по 19.01.1994, 19.01.1994 по 13.10.1994, з 14.10.1994 по 01.12.1994, з 01.12.1994 по 19.01.1995, з 19.01.1995 по 03.11.1995, з 01.11.1995 по 03.03.1996, з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 11.11.1998 по 30.11.1998, з 01.12.1998 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001 не містять відомостей про повний день роботи ОСОБА_1 в шахті. При цьому, в реєстрі застрахованих осіб відомості за 1993 - 1998 роки відсутні.

Тобто підтвердження пільгового періоду роботи позивача у зазначений час можливо лише уточнюючими довідками підприємства.

Як убачається з матеріалів справи уточнюючі довідки підприємства, позивачем надані не були, як до заяви про призначення пенсії так і до адміністративного позову.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідно до наданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, у відповідача не було законних підстав для врахування періодів з 23.09.1993 по 30.09.1993, з 01.10.1993 по 26.11.1993, з 26.11.1993 по 19.01.1994, 19.01.1994 по 13.10.1994, з 14.10.1994 по 01.12.1994, з 01.12.1994 по 19.01.1995, з 19.01.1995 по 03.11.1995, з 01.11.1995 по 03.03.1996, з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 11.11.1998 по 30.11.1998, з 01.12.1998 по 31.12.1998 до пільгового стажу роботи позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Тобто, відповідач мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують пільговий характер робіт, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на призначення пенсії.

Також суд вказує на те, що до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу підприємства, організацію вносять відомості про спеціальний стаж осіб.

Отже, суд наголошує, що відповідач при вирішенні питання про зарахування періодів роботи до пільгового стажу мають право керуватися відомостями про спеціальний стаж визначений у зазначених вище реєстрах.

Так, стосовно періоду з 01.01.1999 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, суд зазначає, що згідно з відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 , за період з 01.01.1999 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999 страхувальником - 13525460 (шахта 1-3 Новогродівська) подавалися відомості про спеціальний стаж позивача за кодом підставки ЗП3013А1 (7 місяців 14 днів), за 2000 рік страхувальником 00175248 (шахта №2 Новогродівська) подавалися відомості про спеціальний стаж позивача за кодом підставки ЗП3013А1 (12 місяців), за 2001 рік - страхувальником 00175248 (шахта №2 Новогродівська) подавалися відомості про спеціальний стаж позивача за кодом підставки ЗП3013А1 (5 місяців) та страхувальником -25731845 (ДК «Укрвуглереструктуризація») подавалися відомості про спеціальний стаж позивача за кодом підставки ЗП3013А1 (1 місяць 16 днів).

Тобто періоди роботи за 1999 -2001 рік, за які відсутні записи у трудовій книжці позивача щодо повного робочого дня під землею, та довідки про підтвердження пільгового стажу роботи, повинні були зараховані до пільгового стажу позивача згідно з відомостями по спецстажу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5), що протиправно не зроблено відповідачем.

Згідно з відомостями по спецстажу з Реєстру застрахованих осіб пільговий стаж позивача за кодом підставки ЗП3013А1 за період з 1999 року по 2021 рік становить 1 рік 9 місяців (7 м 14 дн + 12 м + 1 м 16 дн).

Стосовно позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.05.2011 по 15.08.2014.

Як вже зазначалось вище, згідно з записами трудової книжки позивач у період з 25.05.2011 по 15.08.2014 працював у Орендному підприємстві шахта імені О.Ф. Засядька

гірником по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2013 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (що була чинна на час роботи позивача) посада позивача: гірник по ремонту гірничих виробок (код 1.2а) віднесено до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими умовами праці, ЗАЙНЯТІСТЬ в яких ПОВНИЙ РОБОЧИЙ ДЕНЬ дає право на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи 25.05.2011 по 15.08.2014 (3 роки 2 місяці 22 дні), оскільки записами трудової книжки позивача підтверджено вказаний вище період роботи за Списком №1.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 01.03.2020 по 31.12.2022.

Так, відповідно до спірного рішення, вказаний вище період не зараховано до страхового та пільгового стажу позивачу у зв`язку з відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу, що наявні в Реєстрі застрахованих осіб, сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Як вже зазначалось вище, позивач у період з 19.12.2016 по 16.02.2023 (день звернення із заявою про призначення пенсії) працював гірником по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті, що підтверджується записами трудової книжки.

Вказана вище посада, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461(що була чинна у спірний період) віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими умовами праці, ЗАЙНЯТІСТЬ в яких ПОВНИЙ РОБОЧИЙ ДЕНЬ дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно розрахунку стажу, вказаний період дійсно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача.

Дослідивши відомості з Реєстру застрахованих осіб щодо позивача, судом встановлено, що з березня 2020 року по грудень 2022 року страхувальником 33621589 (ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля») заробітна плата нараховувалася, проте страхові внески не сплачені.

При цьому, страхувальником -33621589 подавалися відомості про спеціальний стаж позивача за вказаний вище період за кодом підставки ЗП3014А1 (Список №1).

Частиною 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підставі викладеного вище суд вважає, що орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період до пільгового та страхового стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Таким чином, період роботи з 01.03.2020 по 31.12.2022 необхідно зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача (2 роки 10 місяців).

Стосовно позовних вимог в частині не зарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи з 01.01.2023 по 16.02.2023 (день подання заяви про призначення пенсії).

Так, записами трудової книжки позивача підтверджується, що позивач у вказаний вище період працював гірником по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті.

Як вже зазначалось вище, вказана професія віднесена до Списку №1.

Суд зазначає, що згідно абз. 6 п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 (в редакції Постанови Пенсійного фонду№ 33-1)страховий стаж обчислюється по місяць, що п е р е д у є місяцю подання особою відповідної заяви […].

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу за Списком№1 періоду його роботи з 01.02.2023 по 16.02.2023 задоволенню не підлягають.

Таким чином, до пільгового стажу за Списком №1 необхідно зарахувати період роботи з 01.01.2023 по 31.01.2023.

Стосовно зарахування цього періоду до страхового стажу.

Відповідно до ч. 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форми ОК - 5), яка сформована станом на 17.02.2023, встановлено, що відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків у січні та лютому 2023 року, крім того спеціальний стаж визначений по грудень 2022 року включно.

Суд наголошує, що фактично на момент звернення із заявою про призначення пенсії 16.02.2023 у відповідача була відсутня інформація щодо нарахування заробітної плати, сплати підприємством ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» єдиного соціального внеску за період з 01.01.2023 по 16.02.2023.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз. 2 пункту 4.3 Порядку № 22-1 після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Отже, період роботи з 01.01.2023 по 31.01.2023 може бути зарахований відповідачем після отримання даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії.

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає вимоги позивача в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2023 по 31.0..2023 є передчасними, а за період з 01.02.2023 по 16.02.2023 такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, відповідно до заяви від 16.02.2023, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема, пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ.

Так, відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, з 23.01.2020, тобто з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 діють положення п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції.

Оскільки позивач працював до 01.04.2015 на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, при вирішенні питання про призначення пенсії має застосовуватися пункт а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020.

При цьому, оскільки судовим розглядом встановлено наявність необхідних умов для призначення пенсії позивачеві відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 (позивач досяг 50 років, має страховий стаж більше 20 років, пільговий стаж за списком №1 (згідно з поданими документами) 11 років 2 місяці 7 днів), тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачеві з урахуванням періодів роботи та з урахуванням висновків суду.

Стосовно висновків суду.

Судовим розглядом встановлено неналежний розгляд заяви позивача про призначення пенсії.

Так, відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що останній вчиняв будь-які дії щодо отримання від підприємств, організацій уточнюючих довідок про підтвердження пільгового стажу роботи позивача у спірні періоди.

Крім того суд звертає увагу на те, що п. 1.8 Порядку № 22-1 (в редакції чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії) визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Проте, матеріалами справи не підтверджено, що позивача було повідомлено про необхідність надання довідок про пільговий стаж протягом трьох місяців.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято відповідачем без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд наголошує, що згідно з поданими документами періоди роботи з 23.09.1993 по 30.09.1993, з 01.10.1993 по 26.11.1993, з 26.11.1993 по 19.01.1994, 19.01.1994 по 13.10.1994, з 14.10.1994 по 01.12.1994, з 01.12.1994 по 19.01.1995, з 19.01.1995 по 03.11.1995, з 01.11.1995 по 03.03.1996, з 01.10.1998 по 10.11.1998, з 11.11.1998 по 30.11.1998, з 01.12.1998 по 31.12.1998 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1, проте у разі надання додаткового строку для подання документів (чого не було зроблено відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії) доцільно розглядати питання щодо зарахування зазначених періодів до пільгового стажу.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов, скасувавши рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві, зобов`язавши відповідача призначити пенсію позивачеві з 16.02.2023 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014, з 01.03.2020 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023 та до страхового стажу період роботи з 01.03.2020 по 31.12.2022, з урахуванням висновків суду.

Суд звертає увагу відповідача на те, що пенсійному органу необхідно надати позивачу час для подання додаткових документів, а також здійснити дії щодо отримання таких документів.

При цьому, оскільки саме оскаржуваним рішенням №59 від 23.02.2023 позивачу відмолено в призначенні пенсії і не зараховано до пільгового та страхового стажу окремі періоди, окреме оскарження дій стосовно відмови в призначенні пенсії є неналежним способом захисту, оскільки у спірних правовідносинах негативні наслідки для позивача створює саме вказане рішення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з наявних матеріалів справи, при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Таким чином, судовий збір у розмірі 536,80 грн. (1073,60 грн. /2) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії № 59 від 23.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) призначити пенсію ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 з 16.02.2023, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.1999 по 12.01.1999, з 13.01.1999 по 22.02.1999, з 23.02.1999 по 14.03.1999, з 07.06.1999 по 14.10.1999, з 25.10.2000 по 16.07.2001, з 25.05.2011 по 15.08.2014, з 01.03.2020 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023 та до страхового стажу період роботи з 01.03.2020 по 31.12.2022, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв