Справа № 340/2810/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 травня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2810/23

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Черниш О.А.

розглянула матеріали адміністративного позову

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , через адвоката Боровського В.А., звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 року "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно";

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, відповідно до п.1 Розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та стягнути з військової частини НОМЕР_2 на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2023 року по 21.03.2023 року в розмірі 72 065, 28 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за цією позовною заявою з`ясовано, що вона подана без додержання вимог, установлених статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що переданий на вирішення суду спір стосується нарахування та виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, грошової допомоги на оздоровлення під час проходження військової служби та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України.

Отже, ці позовні вимоги носять майновий характер, а ціна позову про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Позивач не подав доказів сплати судового збору, натомість у позовній заяві вказав, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 1, 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Пільги щодо сплати судового збору установлені статтею 5 Закону України "Про судовий збір".

Так, відповідно до цієї норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 у справі №1-13/2013 зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). При цьому поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Воднораз, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 сформулювала правовий висновок, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Цей висновок Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбаченого статтею 117 КЗпП України, та непоширення на такі вимоги пільг щодо сплати судового збору підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19.

Щодо грошової компенсації за неотримане речове майно, то її також не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням), а тому підстави для застосування пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Суд вважає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" лише за подання позовних вимог про нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Щодо посилання позивача на пункт 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", то визначальною обставиною для застосування цієї норми є наявність в особи статусу військовослужбовця або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, на момент подання відповідної заяви.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №825/996/17, від 15.07.2020 року у справі №260/343/19, від 02.12.2020 року у справі №640/20743/18.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 свідчать про те, що він звільнений з військової служби у запас з 21.02.2023 року та на момент звернення до суду не перебуває на військовій службі, не призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Отже позивач не належить до кола суб`єктів, передбачених пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", які звільняються від сплати судового збору, і не має права на таку пільгу.

Тож за подання до суду позовних вимог майнового характеру про нарахування та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач повинен сплатити судовий збір на загальних підставах, визначений виходячи із ціни позову. Оскільки на день подання позову неможливо встановити точну ціну позову, тому суд, керуючись частиною 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір", попередньо визначає розмір судового збору, який має сплатити позивач, у мінімальному розмірі, що складає 1073, 60 грн. (2684 грн. х 0,4).

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб і строк усунення недоліків позовної заяви - протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду:

- документ про сплату судового збору у розмірі 1073, 60 грн.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ