Справа № 480/3640/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2023 року Справа № 480/3640/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представників позивача Гусак С.І., Скакуна В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3640/23 за позовом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
20 квітня 2023 року позивач Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області» звернувся до суду з позовом, який його представники підтримали у судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.12.2022 Сумським окружним адміністративним судом ухвалене рішення, яким позивача було зобов`язано підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 р.. станом на 01.01.2021 р. та станом на 01.01.2022 року.
17.01.2023 установою подано апеляційну скаргу на рішення суду в термін, визначений законодавством України, тобто рішення суду від 19.12.2022 не набрало законної сили. Відтак, Установою не порушено строків для добровільного виконання рішення суду.
Позивач просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, вважаючи її протиправною, оскільки рішення суду не набрало законної сили, про що він повідомляв державного виконавця.
05.04.2023 державним виконавцем на підставі ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копії якої направлено сторонам для відома та виконання та на підставі ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено засади справляння виконавчого збору, зокрема:
- виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша);
- за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя);
- державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина четверта).
Тобто, стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону визначений вичерпний перелік підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.
Оскаржувана постанова винесена державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, і винесення такої постанови є обов`язком державного виконавця, тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.
Заяву про примусове виконання рішення стягувачем ОСОБА_1 , подано 04.04.2023 ( а.с.59-60).
05.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника виконавчого збору ( а.с.64, 66).
Також із матеріалів справи вбачається, що рішення суду про зобов`язання позивача вчинити дії ухвалене судом 19.02.2023 ( а.с.62), виконавчий лист виданий судом 02.02.2023 ( а.с.61).
Водночас, 17.01.2023 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» Міністерства внутрішніх справ України по Сумській області на рішення суду подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку ( а.с.25), а 07.07.2023 Другим апеляційним адміністративним судом справа витребувана із Сумського окружного адміністративного суду ( а.с.27). Тобто на час видачі виконавчого листа судом підстави для відмови у видачі були відсутні.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження".
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч. 1 ст. 27).
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Частиною 4 ст.27 Закону та пунктом 8 Глави III Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Тобто, стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. При цьому, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є чинною та позивачем не оспорювалась.
Також суд зауважує, що при відкритті виконавчого провадження законом не встановлений обов`язок для державного виконавця перевіряти набрання законної сили судовим рішенням, на підставі якого виданий виконавчий документ. Таким чином, перевіривши постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору на відповідність критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Опімах