Справа № 320/5616/23
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5616/23
УХВАЛА

15 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Коротких А.Ю. та суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Клаб» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2023 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Клаб» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу (рішення) начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року № 87 ДСК та шляхом заборони Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України () та/або його структурним підрозділам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження майна ТОВ «Софія Клаб» () (за текстом заяви).

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначає про те, що відповідачем було прийнято наказ начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року № 87 ДСК «Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану», яким, зокрема, передбачено примусове відчуження об`єктів нерухомого майна позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Клаб».

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення, а саме, у позивача можуть відчужити нерухоме майно і він буде змушений в подальшому звертатись в суд в порядку ст. 378 ЦК України.

А тому, на думку заявника, є всі підстави для задоволення його заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року адміністративну справу №320/5616/23 за позовом ТОВ "СОФІЯ КЛАБ" до Головного управління розвідки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу передано за підсудністю до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2023 року матеріали справи № 320/5616/23 розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротких А.Ю., суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 травня 2023 року заяву про забезпечення позову розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротких А.Ю., суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.

Вирішуючи вказану заяву про забезпечення позову, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КАС України апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог КАС України розгляд поданої заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі, не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

Пункт 3 частини першої статті 151 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020\

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 року у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 року у справі № 640/18007/18.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року (справа №705/4587/17) сформулював правову позицію, згідно з якою в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Колегія суддів акцентує, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є наказ начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року № 87 ДСК «Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану».

Позивач в своїй заяві про забезпечення позову просить зупинити дію наказу начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України від 26 жовтня 2022 року № 87 ДСК «Про примусове відчуження майна для потреб держави в умовах воєнного стану», яким, зокрема, передбачено примусове відчуження об`єктів нерухомого майна позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Клаб» та заборонити відповідачу та його структурним підрозділам до вирішення справи по суті вчиняти будь-які дії щодо примусового відчуження нерухомого майна позивача.

Відтак, фактично метою звернення скаржника до суду із відповідною заявою є зупинення дії рішення відповідача, законність чи протиправність якого може бути предметом дослідження за результатами судового розгляду по суті.

В обґрунтуванням заяви заявник зазначив, що без застосування заявлених ним заходів забезпечення позову ефективний захист порушених прав буде неможливим.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

З аналізу положень пункту 2 частини другої статті 150 КАС України випливає, що особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову повинна довести, яким чином оскаржуваним нормативно-правовим актом порушуються її права, тобто вказати на безпосередні, конкретні права, які мають бути реальними та індивідуально вираженими.

Посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 420/12710/20.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Клаб" про забезпечення позову та як наслідок, відсутності правових підстав для її задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Клаб» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.