Справа № 380/16400/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/16400/22 пров. № А/857/3168/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року, ухвалене суддею Гулкевич І.З. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/16400/22 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Профіцентр Квітка» до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/000195 від 20.09.2022 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000195/2 від 20.09.2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Профіцентр Квітка» судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

У зв`язку із цим та внаслідок того, що декларант не надав документів, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, скоригувавши митну вартість, на підставі даних, раніше визнаних митним органом митних вартостях.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 16.02.2022 року між позивачем та компанією Chongquing Senci Import &Export Trade Co.,(Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт № SЕN-2022. За цим контрактом покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 103265,15 доларів США. Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 09.09.2022 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № UA209140/2022/093648, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення товар: електрогенератори з поршневим двигуном з іскровим запалюванням, потужністю не більше як 7,5 кіловат; бензиновий генератор 50 Гц, 220 В, однофазний, тип стартера - ручний запуск або електростарт, без ручки та коліс.

Разом із митною декларацію декларант подав такі документи: пакувальний лист б/н від 20.05.2022 року; рахунок-проформа від 11.03.2022 року; рахунок-фактура № SKA22- KV1003/SKA22- KV1005 від 20.05.2022 року; коносамент № WMSS22052939 від 03.06.2022 року; автотранспортну накладну LGI09619 від 05.09.2022 року; сертифікат про проходження товару С30030 від 23.06.2022 року; банківській платіжні документи від 17.03.2022 року, 07.04.2022 року, 25.05.2022 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 1925 від 08.08.2022 року, № 2164 від 30.08.2022 року, № Т22-000352 від 08.09.2022 року; прайс-лист виробника товару від 16.02.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) № SЕN-2022 від 16.02.2022 року; договір про надання послуг митного брокера № 13 від 12.04.2018 року; договір про перевезення № 22.06.2018/150ОД від 22.06.2018 року; копію митної декларації країни відправлення від 01.06.2022 року.

За наслідками опрацювання наданих документів 20.09.2022 року Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000195/2.

У вказаному рішенні контролюючим органом встановлено такі розбіжності:

- місце розвантаження вантажу Гданськ, а місце зазначене в рахунку на транспорт Lodz -відсутні документи щодо вартості транспортування на даній ділянці;

- у гр.22 CMR відсутня печатка;

- в рахунках на транспорт відсутні відомості, щодо навантаження та перевантаження в порту;

- в п.1.1 Контракту зазначено, що формування партії, відбувається на підставі замовлень, замовлення до митного оформлення не надано;

- в прайс-листі відсутні реквізити підприємства (за структурую повторює інвойс).

На виконання вимог рішення про коригування митної вартості декларант подав нову митну декларацію № UA 209140/2022/099480. Позивач додатково сплатив 1281223,53 грн. податків.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що, при надісланні декларанту вимоги про витребування документів, які передбачені частиною 2 статті 53 МК України, відповідач не вказав із яких причин витребовує вказані документи. На думку апеляційного суду, це позбавило декларанта належним чином відреагувати на вимогу відповідача, оскільки більшість із цих документів позивач надав разом із митною декларацією.

При цьому, як слідує із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані декларантом до митного оформлення документи мають розбіжності і не мають всіх складових митної вартості.

Це відповідач пов`язує із тим, що:

- місце розвантаження вантажу Гданськ, а місце зазначене в рахунку на транспорт Lodz -відсутні документи щодо вартості транспортування на даній ділянці;

- у гр.22 CMR відсутня печатка;

- в рахунках на транспорт відсутні відомості, щодо навантаження та перевантаження в порту;

- в п.1.1 Контракту зазначено, що формування партії, відбувається на підставі замовлень, замовлення до митного оформлення не надано;

- в прайс-листі відсутні реквізити підприємства (за структурую повторює інвойс).

Щодо виявлених розбіжностей позивач пояснив, що різниця між фактурною вартістю товару та його митною вартістю становить 601374,21 грн. Згідно з рахунком № 1925 від 08.08.2022 року, витрати на морський фрахт становлять 443211,60 грн.; згідно із рахунком № 2164 від 30.08.2022 року вартість транспортно-експедиційного обслуговування за межами України становить 98162,61 грн. і включає перевезення від Гданська до Лодзя; згідно із рахунком № T22-000352 від 08.09.2022 року вартість перевезення від Лодзя до Львова становить 97578,00 грн. В сумі вартість перевезення становить 601374,21, що і є тією різницею між фактурною вартістю товару та його митною вартістю.

Факт перевезення товару від Гданська до Лодзя підтверджуються вказаним вище рахунком та довідкою ТзОВ «Таніт Груп» № 1922 від 30.08.2022 року.

Отже, сумніви митного органу щодо відсутності документів про вартість транспортування на цій ділянці є необгрутованими.

Щодо відсутності у гр.22 CMR печатки, то апеляційний суд зазначає, що ця обставина не впливає на складові митної вартості. Аналогічно не впливає на складові митної вартості товару відсутність замовлення щодо формування партії товару.

Щодо відсутності в рахунках про транспортування товару відомостей, щодо навантаження та перевантаження товару в порту, то позивач надав довідку ТзОВ «Таніт Груп» № 1922 від 30.08.2022 року у якій товариство, що здійснювало транспортно-експедиційне обслуговування товару за межами України, зазначило, що до вартості транспортно-експедиційних послуг на які виставлявся рахунок № 2164 від 30.08.2022 року в сумі 98162,61 грн. включено послуги навантаження та перевантаження в порту.

Отже, на думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку задекларував позивач є необгрунтованими, що позбавляє відповідача права самостійно коригувати митну вартість товару.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару, зважаючи на раніше визнану (визначену) митним органом митну вартість, та послався на митну декларацію № UA209140/2022/094455 від 10.09.2022 року.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року в справі № 380/16400/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 15.05.2023 року