Справа № 380/7560/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7560/23
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16 травня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін заяву представника позивача про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

на розгляді Львівського окружного адміністративного суду знаходилася позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул.Грабовського, 11/104 (далі відповідач; приватний виконавець), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 71151696, винесену 10.03.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівській області Білецьким І.М..

Ухвалою від 14.04.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду у відкрила провадження у справі.

15.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача Геша І.Ю. про відмову від позову (вх. № 34662).

У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 15.05.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача в якому такий клопоче, зокрема, про розгляд справи без його участі (вх.№ 10192 ел).

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вирішенні заяви представника позивача про відмову від позову, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина друга статті 189 КАС України).

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси (частина третя статті 189 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 189 КАС України, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи те, що відмова позивача від позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд приймає відмову від адміністративного позову та закриває провадження у цій справі.

Щодо судових витрат суд зазначає таке.

Частиною другою статті 238 КАС України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Отже, зважаючи на відсутність доказів задоволення відповідачем позову після подання позовної заяви, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини першої статті 142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною третьою статті 199 КАС України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Суд зазначає, що заява представника позивача про відмову від позову подана під час розгляду справи по суті, що вказує на відсутність підстав для повернення позивачу половини судового збору відповідно до частини першої статті 142 КАС України.

З приводу заяви представника відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу суд вказує таке.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (частина друга статті 139 КАС України).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

Вирішуючи питання можливості стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд насамперед вказує на те, що приватний виконавець, здійснюючи виконавчі дії та виконуючи делеговані державою повноваження, виступає як суб`єкт владних повноважень. Тобто у спірних правовідносинах виконавець діяв у статусі суб`єкта владних повноважень.

Суд при вирішенні цього питання враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 11.08.2021 у справі №520/7497/2020.

Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи не підлягають розподілу. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини другої статті 134 та частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкта владних повноважень чи особа), на думку суду, не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд при вирішенні цього питання враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.08.2022 у справі №826/16473/15.

З огляду на викладене, суд формує висновок про те, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат застосовується у випадку, якщо позивачем є суб`єкт владних повноважень. Проте, якщо позивач є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень, то у разі відмови його від позову, на користь відповідача суб`єкта владних повноважень може бути стягнуто з позивача лише витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 189, 238, 239, 241-243, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву представника позивача про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження у справі № 380/7560/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправною та скасування постанови.

Судові витрати між сторонами не розподіляються, судовий збір поверненню не підлягає.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у десятиденний строк з дати складення повної ухвали суду.

Суддя Мричко Н.І.