Справа № 400/1454/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 травня 2023 р. м.ОдесаСправа № 400/1454/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021 № 306749, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

01.02.2022 товариство з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.11.2021 №306749;

- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" підготувати подання про повернення надміру зарахованої до бюджету плати за адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 17 000грн. для його подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі № 400/1454/22 позов товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.11.2021 №306749.

Зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті на підставі заяви позивача підготувати подання про повернення надміру зарахованої до бюджету плати за адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 17 000грн. для його подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції Укртрансбезпекою безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження, з урахуванням системного аналізу законодавчих приписів, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, до апеляційної скарги Державною службою України з безпеки на транспорті додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування вказаного звернення суб`єкт владних повноважень зазначає про те, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті в паперовому вигляді не надходило. Також, скаржник акцентує увагу на введенні в Україні воєнного стану, організації дистанційної роботи Укртрансбезпеки та доступі до правосуддя.

Надаючи оцінку заяві суб`єкта владних повноважень про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення окружного адміністративного суду у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства України, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

У контексті викладених скаржником обґрунтувань колегія суддів відмічає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Натомість, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційного оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо апеляційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання апеляційної скарги у більш стислий строк.

За наслідками дослідження заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційним судом установлено, що вона не містить жодних доводів стосовно того яким чином введення в Україні воєнного стану завадило суб`єкту владних повноважень своєчасно скористатися наданим приписами чинного процесуального законодавства правом на апеляційне оскарження.

Також, колегія суддів зазначає, що труднощі в організації своєчасного виконання працівниками контролюючого органу своїх обов`язків не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку на апеляційне оскарження.

Стосовно надіслання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Як установлено судом апеляційної інстанції, оскаржуване суб`єктом владних повноважень рішення окружним адміністративним судом прийнято в порядку письмового провадження 07.02.2023.

Означене судове рішення було надіслано в електронний кабінет Державної служби України з безпеки на транспорті та доставлено адресату 07.02.2023, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

У пункті 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України зазначено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України.

У газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС - "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Згідно із частинами 4-7 статті 18 КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Колегією суддів установлено, що Державною службою України з безпеки на транспорті зареєстровано офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Отже, враховуючи, що відповідачем зареєстровано власну офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, апеляційний суд дійшов висновку, що вручення йому копії судового рішення, шляхом його направлення в електронній формі до електронного кабінету, є належним способом вручення суб`єкту владних повноважень такого судового рішення.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.06.2022 у справі 600/2444/21-а.

Означене спростовує доводи скаржника про те, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 Державною службою України з безпеки на транспорті не отримано.

Строк на апеляційне оскарження установлено статтею 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Тобто, у даному випадку, строк подання апеляційної скарги становить тридцять днів з дня складання повного судового рішення.

При цьому, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як установлено апеляційним судом, оскаржуване рішення суду першої інстанції скаржником отримано 07.02.2023, однак дану апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано лише 10.04.2023, тобто поза межами визначеного приписами чинного процесуального законодавства строку.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, за наслідками дослідження заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що вона є необґрунтованою, оскільки в означеному зверненні не зазначено та до нього не додано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подання до суду даної апеляційної скарги.

Також, колегією суддів установлено, що в апеляційній скарзі Державною службою України з безпеки на транспорті викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування означеного звернення суб`єкт владних повноважень вказує про введення в Україні воєнного стану, необхідності забезпечення доступу до правосуддя, а також обмежене фінансування.

Надаючи оцінку клопотанню суб`єкта владних повноважень про відстрочення сплати судового збору колегія суддів виходить із такого.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати врегульовано положеннями частини 1 статті 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із частиною 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір», відповідно до статті 1 якого судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких такі умови можуть бути застосовані, визначено статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, положеннями чинного законодавства передбачено вичерпний перелік умов, суб`єктів та коло правовідносин, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Натомість, наведені Державною службою України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпекою) в апеляційній скарзі підстави для відстрочення сплати судового збору не кореспондуються із приписами статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, саме на заявника покладається обов`язок доведення фактів, які розглядаються в призмі вирішення питання стосовно відстрочення сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такого звернення належні докази на підтвердження того, що у неї немає відповідних коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору, а також доказів щодо вчинення усіх можливих заходів з метою його сплати.

Якщо таких доказів до суду не подано, то відповідне звернення уважається необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За наслідками аналізу обґрунтувань клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про відстрочення сплати судового збору установлено, що вони є безпідставними, оскільки скаржником не доведено тяжкого майнового стану, вчинення активних дій з метою сплати судового збору, або неможливості його сплати.

Між тим, виписки по рахунках не є належними та допустимими доказами, які підтверджують вчинення суб`єктом владних повноважень усіх можливих дії, спрямованих на усунення недоліків апеляційної скарги та не свідчать про тяжкий майновий стан скаржника.

До того ж, маючи намір реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення суб`єкт владних повноважень повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) «право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя».

Отже, сплата судового збору не може уважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Однак, сукупність обставин у цій справі вказує на те, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) наразі не вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуальних прав з метою здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Також, слід відмітити, що лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для застосування інституту «відстрочення сплати судового збору». У такому випадку, суб`єкт владних повноважень має обґрунтувати, з наданням належних та допустимих доказів, яким чином введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу та перешкоджає йому сплатити судовий збір.

Натомість, таких доказів скаржником до апеляційного суду не подано.

Крім того, особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною для відстрочення сплати судового збору.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд уважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо відстрочення сплати судового збору, з огляду на його необґрунтованість.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, згідно із підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 якого за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 2481 грн.

Отже, за звернення до Миколаївського окружного адміністративного суду із вимогами майнового та немайнового характеру ТОВ "БУЦЕФАЛ" повинно було сплатити судовий збір у загальному розмірі 4962грн. (2481грн. х 2).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з урахуванням наведеного, за подання до суду даної апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 Державна служба України з безпеки на транспорті повинна сплатити судовий збір у розмірі 7443грн.

Виходячи з наведених вище норм законодавства, за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі 7443грн. на рахунок №UA1015758, код класифікації доходів бюджету - 22030101, отримувач - ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526 , банк отримувач: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку (МФО) 899998.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки особою, яка оскаржує рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, подана апеляційна скарга, на підставі ст. 298 КАС України, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, із наданням скаржнику строку для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних підстав для поновлення такого строку, а також доказів сплати судового збору або належним чином обґрунтованого клопотання про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 169, 292, 293, 298 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати вказані Державною службою України з безпеки на транспорті підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 неповажними.

У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 - відмовити.

У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021 № 306749, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надати скаржнику 10-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 7443грн або належним чином обґрунтованого клопотання про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат, а також заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №400/1454/22 із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду має бути внесено на рахунок №UA1015758, код класифікації доходів бюджету - 22030101, отримувач - ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувач: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку (МФО) 899998.

Роз`яснити скаржнику, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги щодо надання доказів сплати судового збору, апеляційну скаргу, відповідно до ст.169 КАС України, буде повернуто особі, яка її подала.

Роз`яснити скаржнику, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали в частині щодо подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із наведенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами, апеляційним судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.