Справа № 754/6479/23
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 754/6479/23
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2023 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А. розглянувши позов заяву ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального територіального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного виконавця Зленко Оксани Василівни, державного виконавця Жиглій Валентини Миколаївни про визнання дій (бездіяльності) протиправною, визнання неправомірними та скасування постанов, повернення стягнутих коштів, стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального територіального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного виконавця Зленко Оксани Василівни, державного виконавця Жиглій Валентини Миколаївни про визнання дій (бездіяльності) протиправною, визнання неправомірними та скасування постанов, повернення стягнутих коштів в межах виконавчого провадження № 50644584 щодо примусового виконання Постанови Деснянського районного суду міста Києва № 754/12061/15 (Номер провадження 3/754/500/16) від 16 лютого 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, та стягнення моральної шкоди.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог ст.. 20 КАС України, Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років". Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Отже, статтею 20 (редакції КАС України, що набрала чинності з 15.12.2017 року) змінено предметну юрисдикцію адміністративних судів, зокрема звужено предметну юрисдикцію загальних місцевих судів, як адміністративних судів.

Таким чином, починаючи з 15 грудня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва не є належним судом для розгляду даної справи, яка за предметно-територіальною юрисдикцією підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до вимог ст. 318 КАС України прийнято судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

На підставі викладеного та керуючись статтями 20, 29, 30, 294-295 пп. 10, п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суддя,

ухвалив:

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального територіального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного виконавця Зленко Оксани Василівни, державного виконавця Жиглій Валентини Миколаївни про визнання дій (бездіяльності) протиправною, визнання неправомірними та скасування постанов, повернення стягнутих коштів, стягнення моральної шкоди передати на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя