Справа № 420/3539/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3539/23
15 травня 2023 року м.Одеса
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/3539/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованого підвищення його пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.01.2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням підвищення пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Під час розгляду справи встановлено, що ГУ ПФУ на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 по справі №420/13297/22, яке набрало законної сили 24.11.2022, проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.03.2022 без обмеження пенсії максимальним розміром.

Згідно з перерахунком пенсії з 01.03.2022 року пенсія розраховується із суми грошового забезпечення у розмірі 37265,84 грн. Основний розмір пенсії внаслідок проведеного перерахунку склав 36442,24 грн (90% грошового забезпечення).

Між тим, позивачу також нараховувались підвищення та надбавки до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, зокрема, підвищення в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 773,60 грн та надбавка у розмірі 50 грн. Підсумок пенсії склав 37265,84 грн (а.с.27).

Відповідно до перерахунку пенсії з 01.02.2023 року надбавка до пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що розрахована в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у 2023 році збільшилась на 63,60 грн, розмір якої склав 837,20 грн.

Проте підсумок пенсії до виплати не збільшився і залишився на рівні 37265,84 грн, хоча основний розмір пенсії - 36442,24 грн, підвищення пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи - 837,20 грн та надбавка як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи - 50 грн, тобто пенсія становить 37329,44 грн (36442,24 + 837,20 + 50).

Таким чином, не зважаючи на нарахування позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи підвищення до пенсії виходячи з встановленого законом мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вказаний вид підвищення не виплачуються у повному обсязі, продовжується виплата пенсії у розмірі 37265,84 грн, що суд визнав протиправним.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст.46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Статтею 1 Закону визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Таким чином, вказана величина (прожитковий мінімум) є змінною.

При прийнятті законів України про Державний бюджет на кожний рік, визначались прожиткові мінімуми для демографічних груп населення.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щомісячні соціальні підвищення, доплати, надбавки до пенсії визначені у відсотковому значенні до прожиткового мінімуму (особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Відповідно при зміні прожиткового мінімуму особі, яка має право на таки доплати повинні перераховуватися та виплачуватися ці доплати.

Судом встановлено, що позивачу перераховувалось підвищення до пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та у 2023 році становило 837,20 грн.

Проте перераховане підвищення до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, продовжувало виплачуватися у розмірі 773,60 грн, яка була визначена станом на 2022 рік.

Відповідач не навів жодної правової підстави щодо наявності у нього права не виплачувати позивачу в повному розмірі нараховане йому підвищення до пенсії. Відсутнє у відзиві також правове обґрунтування щодо застосування ГУ ПФУ самостійно вигаданого терміну «розмір пенсії за рішенням суду».

Відповідач ГУ ПФУ, який є суб`єктом владних повноважень, своїми протиправними діями (невиплатою нарахованих соціальних доплат в залежності від підвищення прожитого мінімуму) фактично незаконно створює умови для вимушеного звернення до суду при кожному підвищенні прожиткового мінімуму.

Правовою оцінкою спірних правовідносин та висновком суду по цій справі був обов`язок відповідача ГУ ПФУ нараховувати та виплачувати у повному обсязі підвищення пенсії позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, на яке він має право у відповідності до законодавства, при підвищенні прожитого мінімуму, від якого залежать такі виплати.

Суд вважає, що обставини даної справи свідчать про те, що ГУ ПФУ діє з порушенням вимог ст.46 Конституції України, якою позивача гарантовано конституційним правом на соціальний захист, оскільки не виплачує пенсію з нарахованим підвищенням пенсію, на яке позивач має право, що передбачене спеціальним Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.4-5 ст.249 КАС України).

ГУ ПФУ в Одеській області грубо порушив вимоги Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та незаконно позбавив ОСОБА_1 права на отримання підвищення пенсії.

Суд вважає, що обмеження ГУ ПФУ нарахованої ОСОБА_1 пенсії шляхом невиплати підвищення до пенсії свідчить про ухилення від виконання покладених на ГУ ПФУ обов`язків як органу, який здійснює конституційно гарантоване пенсійне забезпечення.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами правової держави та принципу верховенства права.

У справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Таким чином доки відповідні правові норми, що передбачають підвищення позивачу пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є чинними, органи державної влади не можуть свідомо не виплачувати вищевказані, вже нараховані підвищення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність направити до ГУ ПФУ та Пенсійного фонду України окрему ухвалу по даній справі як запобіжного заходу щодо порушення зі сторони суб`єкта владних повноважень ст.46 Конституції України по справі, рішення судів по якій винесені на захист порушених соціальних прав позивача військового пенсіонера, учасника бойових дій.

Суд вважає необхідним довести до начальника ГУ ПФУ та голови Правління Пенсійного фонду України про викладені в ухвалі суду обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись ст. 249 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Довести до відома начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та голови Правління Пенсійного фонду України про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Про вжиті заходи повідомити суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Окрема ухвала може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання особами, інтересів яких вона стосується.

Суддя Е.В. Катаєва