Справа № 755/4597/23
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/4597/23
Провадження №: 2-а/755/130/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., вивчивши матеріали адміністративної позовної заяви громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

06 квітня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк, для усунення недоліків позову, який обраховується з дня отримання позивачем копії ухвали.

Як зазначено у наведеній ухвалі суду, позивач пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України, а вказані стороною позивача причини такого пропуску були визнані судом не поважними, а тому позивачу надано строк для виправлення недоліків позову, а саме надання відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення позову до суду, із зазначенням у ньому нових поважних причин пропуску строку, для звернення до суду з позовом та наданням відповідних доказів, які підтверджують поважність таких причин, як це передбачено нормами ч. 1 ст. 123 КАС України.

Зокрема, згідно наведеної ухвали, позивач дізнався про порушення свого права щодо заборони на в`їзд на територію України, ще 07 липня 2022 року, коли Державною прикордонною службою України було відмовлено позивачу у праві на перетин кордону України, роз`яснивши йому про наявність рішень органів СБУ та ЦМУ ДМС, про що і зазначено представником позивача у змісті позовної заяви. Однак, позивач звернувся до адвоката задля з`ясування обставин, лише у березні 2023 року, тобто майже через вісім місяців коли позивач вперше дізнався про порушення своїх прав (з 07 липня 2022 року). Тобто в проміжок часу з 07 липня 2022 року по 01 березня 2022 року позивачем не вчинялись будь-які дії спрямовані на з`ясування обставин щодо заборони на в`їзд в Україну.

Так, на виконання вищевказаної ухвали, представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків позову, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку, для звернення до суду із даним позовом, в якому зазначив, що в даному випадку позивачем оскаржується постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а тому наявність обмеження щодо в`їзду позивача на територію України, жодним чином не могла вплинути на його обізнаність про існування такої постанови, під час його спроби перетнути кордон України 07 липня 2022 року, оскільки у зазначений день йому було повідомлено лише про наявність обмежень на в`їзд, однак не про відповідну заборону у формі рішення. Тобто на думку представника, обізнаність позивача про наявність оскаржуваної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, саме 07 липня 2022 року не відповідає дійсності, оскільки на той момент позивач не знав про існування такої постанови. Крім того, представник посилається на те, що з 07 липня 2022 року, для з`ясування обставин щодо заборони позивача перетнути кордон України, він звернувся за правовою допомогою до нинішнього представника, однак останній через об`єктивні причини не зміг надати йому правову допомогу, після чого через тривалі пошуки, у вересні 2022 року позивач звернувся за правовою допомогою до іншого адвоката, з яким уклав договір про надання правової допомоги. Проте, як зазначає представник позивача, зв`язок із вказаним адвокатом був втрачений та лише у лютому 2023 року позивач дізнався, що його представник був зарахований на військову службу. А тому згодом наприкінці лютого 2023 року позивач знову звернувся до нинішнього представника ОСОБА_2 за правовою допомогою. З метою з`ясування обставин, які стали перешкодою для позивача у перетині кордону України, новим представником було направлено низку адвокатських запитів до відповідних державних органів. Як стверджує представник, лише 29 березня 2023 року стороні позивача з листа ЦМУ ДМС стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно позивача. Таким чином, на думку представника позивача, про порушення своїх прав, а саме наявність постанови про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу - стало відомо лише 29 березня 2023 року, а тому в даному випадку, на підставі викладеного, у наведеній справі слід визнати поважними причини пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити позивачу пропущений ним строк на подання зазначеної адміністративної позовної заяви до суду.

Вивчивши матеріали даної позовної заяви та клопотанням про поновлення строку, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно норм ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, з матеріалів даної позовної заяви, вбачається, що оспорювана позивачем постанова серії ПН МКМ № 005388 була постановлена ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 26 січня 2021 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів позову, до ухвалення оскаржуваної позивачем постанови, відносно нього було складено відповідний адміністративний протокол серії ПР МКМ № 005398 від 26 січня 2021 року, в якому зазначено, що 26 січня 2021 року у м. Києві по вул. Петропавлівська, 11, було виявлено громадянина Латвії ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України. Про розгляд вказаного адміністративного протоколу було повідомлено ОСОБА_1 , про що він поставив свій підпис та надав відповідні пояснення по суті викладених у протоколі обставин, а також просив розглядати вказаний адміністративний матеріал відносно нього, без його участі, про що також поставив свій підпис у відповідній графі протоколу. Як вбачається розгляд даного протоколу було призначено в той же день, в який його було складено, а саме 26 січня 2021 року.

Тобто враховуючи те, що позивач був обізнаний про про дату, час, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення,за наслідками якого було ухвалено відповідну постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яку він наразі оскаржує, то вбачається, що маючи об`єктивну можливість, позивач не цікавився результатами її розгляду.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження.

Отже, в даному випадку позивач розумів наслідки вчинення своїх дій та ризиків настання відповідальності щодо вирішення вказаної справи.

Крім того, з вказаного часу, він не вчиняв будь-яких дій щодо усунення порушень його прав, а наведені у клопотанні про поновлення строку, обставини щодо неможливості позивачем з 07 липня 2022 року знайти адвоката, задля отримання правової допомоги у даній справі - не є поважними причинами пропуску строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом, адже позивач не був позбавлений можливості звертатися за правовою допомогою до будь-якого іншого адвоката, у вказаний проміжок часу, який є досить тривалий, задля з`ясування усіх обставин, які стали перешкодою для можливості перетину кордону України позивачем.

Тобто, з огляду на наведені норми закону, вбачається, що позивач пропустив строк для пред`явлення даного позову до суду, а вказані причини його пропуску, з урахуванням викладених обставин, слід визнати неповажними, так як, викладені у клопотанні обставини, самі по собі фактично не є тими об`єктивними, непереборними обставинами, які не надавали можливості позивачу звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в термін, визначений положеннями КАС України.

Згідно ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, з огляду на вищевикладені норми закону та встановлені обставини, суд вважає за необхідне визнати необґрунтованими наведені представником позивача причини пропуску строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом та приходить до висновку про повернення позивачу вказаної позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 248, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Відмовити громадянину Латвійської Республіки ОСОБА_3 у поновленні пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Адміністративну позовну заяву громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Слободянюк