Справа № 300/1677/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2023 р. справа № 300/1677/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Підгайна Віта Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач), звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 2), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо незарахування до загального стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005, а також зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву позивача від 10.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням стажу роботи за період здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно не зарахував до загального стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005, у зв`язку із відсутністю інформації про сплату страхових внесків, оскільки позивачем було надано увесь необхідний комплект документів і на нього не може покладатися обов`язок за збереження органами Пенсійного фонду України інформації про нарахування та сплату страхових внесків.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 даний позов було залишено без руху.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 01.05.2023. У відзиві представник ГУ ПФУ в Полтавській області вказує на відсутність законних підстав для врахування періоду з 17.06.1998 по 19.04.2005 до загального стажу позивача, оскільки періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами сплати страхових внесків, які ОСОБА_1 при зверненні за призначенням пенсії не надані.
Також вважає безпідставними позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача з урахуванням спірного періоду роботи, оскільки ГУ ПФУ в Полтавській області заява про призначення пенсії від 10.08.2022 не опрацьовувалася, жодного рішення відповідач 1 за цією заявою не приймав. Із урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 31.12.2003 (за виключенням періодів березень, червень, вересень та грудень 2001 року, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків та інформація, за якою системою оподаткування перебував і здійснював підприємницьку діяльність ОСОБА_1 до 2004 року, а період з 01.04.2005 по 19.04.2005, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Окрім того, на думку ГУ ПФУ в Донецькій області, позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, бо заявлені позовні вимоги стосуються періоду з 10.08.2022, що враховуючи день звернення до суду 03.04.2023 виходиться за межі строку позовної давності. У задоволенні позовних вимог також просить відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
10.08.2022 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 100-102).
Із змісту розписки-повідомлення від 10.08.2022 вбачається, що позивачем при зверненні за призначенням пенсії було надано, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, а саме витяг б/н від 18.07.2022 (а.с. 102).
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.08.2022 №79 позивачу з 08.08.2022 було призначено пенсію за віком (а.с. 73).

Відповідно до вищезазначеного рішення та протоколу розрахунку стажу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 7 місяців 2 дні (а.с. 73, 93).

Водночас, на думку позивача, до його страхового стажу протиправно не зараховано період з 17.06.1998 по 19.04.2005.

Так, згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2022, ОСОБА_1 з 17.06.1998 по 19.04.2005 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець за видом економічної діяльності 52.47.1 роздрібна торгівля книгами (основний) (а.с. 103-107).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.10.2022 №3530-3684/М-02/8-1900/22 позивача було повідомлено, що його заява від 10.08.2022 розглядалась за принципом екстериторіальності спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Полтавській областях, якими прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. З питань пенсійного забезпечення ОСОБА_1 має звертатися за місцем перебування на обліку до ГУ ПФУ в Донецькій області.

Також зазначено, що особам, які займаються підприємницькою діяльністю, для визначення тривалості страхового стажу при призначенні пенсії необхідно обов`язково долучати довідку про обраний спосіб оподаткування, суми чистого оподаткованого доходу та встановлену ставку податку (а.с. 39-40).

Вважаючи, що до його страхового стажу протиправно не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 11 Закону України №1058, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в тому числі: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із пп. 1 п. 31 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України №1058, страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі Порядок №22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Відповідно до п. 2.1 Порядку №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Згідно із п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, у період з 1993 року по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Такі висновки в цілому відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, відповідно до якої, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000 довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Зазначена правова позиція в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення даного спору.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, при звернення за призначенням пенсії для підтвердження факту перебування на обліку як фізична особа-підприємець з 17.06.1998 по 19.04.2005, ОСОБА_1 надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2022 (а.с. 103-107).

Інших документів для підтвердження здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005 позивачем не надано, що підтверджується змістом розписки-повідомлення від 10.08.2022 (а.с. 102).

При цьому, відповідачами не надано суду жодної інформації про наявність заборгованості позивача за платежами до Пенсійного фонду України.

На переконання суду, позивач не має відповідати за незбереження відповідачем документів про нарахування страхових внесків/ збору на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність доказів наявності заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.

Таким чином, суд прийшов висновку про наявність підстав для зарахування до загального стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 30.06.2000.

Щодо періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2022, у зазначений період ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець, місце зберігання реєстраційної справи в паперовій формі: юридичний департамент Маріупольської міської ради (а.с. 103-107).

Змістом листа від 14.10.2022 №3530-3684/М-02/8-1900/22 підтверджується, що у врахуванні спірного періоду роботи позивачу було відмолено у зв`язку із ненаданням довідки про обраний спосіб оподаткування, суми чистого оподаткованого доходу та встановлену ставку податку (а.с. 39-40).

У матеріалах справи наявний лист ГУ ДПС у Вінницькій області від 22.03.2023 №8232/6/02-32-24-01-18, яким підтверджується неможливість надання інформації про обраний спосіб оподаткування, суми чистого оподаткованого доходу та встановлену ставку податку з 17.06.1998 по 19.04.2005 у зв`язку із відсутністю таких показників в інформаційно-комунікаційній системі ДПС. Повноваження ГУ ДПС у Донецькій області закріплено за ГУ ДПС у Вінницькій області. Документи до ГУ ДПС у Вінницькій області не направлялись (а.с. 21).

Листом від 21.11.2022 №347/6/05-99-24 ГУ ДПС в Донецькій області повідомило, що питання сплати позивачем відрахувань до Пенсійного фонду України за період з 17.06.1998 по 19.04.2005 знаходиться у правовому полі Пенсійного фонду України (а.с. 25).

Із змісту листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.01.2023 №0500-0609-8/8618 вбачається, що надати інформацію щодо сплати страхових внесків за період з 17.06.1998 по 19.04.2005 немає можливості у зв`язку із тим, що документи знаходяться на території тимчасово непідконтрольній Україні, де органи держаної влади не мають доступу до місця зберігання архівних документів (а.с. 23).

Таким чином, суд звертає увагу, що позивачем неодноразово вчинялися дії, спрямовані на отримання документів, необхідних для зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закону України №1058, виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:

отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання;

порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за цей період страхового стажу, відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

При цьому, представниками відповідачів на виконання приписів ч. 2 ст. 77 КАС України не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності не зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, зокрема щодо несплати позивачем у зазначений період страхових внесків, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність доводів відповідачів у відповідності до норм діючого законодавства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у частині зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.05.2005, суд дійшов наступного висновку.

03.07.1998 за №727/98 Президентом України прийнято Указ «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» (надалі Указ №727/8).

Відповідно до п. 2 Указу №727/8, суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: - до місцевого бюджету - 43 відсотки; - до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; - на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно п. 6 Указу №727/8, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу №727/8 припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014-VІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності», який набрав чинності з 01.01.2012.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Крім того, до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 07.07.2014 №22-1 законодавцем також внесено зміни та встановлено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

ГУ ПФУ в Донецькій області у відзиві від 10.05.2023 №0500-0903-7/38243 визнає, що у зазначений період позивач здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування (а.с. 91, зворотній бік).

Судом також досліджено протокол розрахунку стажу форма РС-право, номер ПС 79 та встановлено, що зазначений період врахований до страхового стажу позивача частково, залежно від суми сплачених внесків (а.с. 93).

Позивач у спірний період здійснення підприємницької діяльності сплачував у Пенсійний фонд України внески у складі Єдиного податку, що підтверджується відомостями, що містяться у довідці за формою ОК-5 (а.с. 94-99).

Таким чином, законодавчо визначеною умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2017 на спрощеній системі оподаткування є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2004 по 31.05.2005, у який позивачем сплачені страхові внески підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача у повному розмірі, незалежно від розміру сплачених внесків.

Водночас, щодо періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.04.2005 по 19.04.2005, суд зазначає, що відповідачами також не надано доказів несплати позивачем страхових внесків.

Таким чином, відповідачі, отримавши заяву позивача від 10.08.2022, мали виконати покладені на них чинним законодавством обов`язки, зокрема, встановлені в пунктах 1.9, 4.2, 4.3, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (надалі Порядок №22-1) та ст. 64 Закону України №1058 та вчинити всі належні дії для призначення позивачу пенсії.

У свою чергу, позивач покладався на легітимність добросовісних дій державного органу, на який покладено обов`язок призначати пенсії, та передбачений ст. 8 Конституції України принцип верховенства права.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

В пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини, зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», пункту 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, «Ґаші проти Хорватії», пункт 40, «Трґо проти Хорватії», пункт 67).

З огляду на принцип «належного урядування», відповідачі як державні органи повинні були діяти вчасно та у належний і послідовний спосіб, аби гарантувати належну реалізацію права позивача на призначення пенсії.

Таким чином, суд прийшов до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 28.02.2001, з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 19.04.2005, оскільки періоди з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.06.2001 по 30.06.2001, з 01.09.2001 по 30.09.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2001 зараховані до страхового стажу позивача, та протиправні дії відповідача щодо часткового зарахування страхового стажу у кількості 3 місяці 14 днів з періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.03.2005.

Суд також звертає увагу на безпідставність посилань відповідача 2 на пропущення позивачем строку звернення до суду. Так, про порушення свої прав позивам дізнався із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.10.2022 №3530-3684/М-02/8-1900/22, а до суду звернувся 03.04.2023. Таким чином, позивач звернувся до адміністративного суду у межах шестимісячного строку. Доказів повідомлення позивача про порушення його прав до 14.10.2022 суду не надано.

Щодо підстав розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Полтавській області, ГУ ПФУ в Донецькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись повторний розгляд заяви позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України №1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону України №1058 врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Згідно із п. 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області, за результатом якої прийнято рішення від 17.08.2022 №79 про призначення позивачу пенсії.

Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача, прийняття відповідного рішення та вчинення бездіяльності щодо не зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності і дій щодо часткового зарахування страхового стажу у кількості 3 місяці 14 днів з періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.03.2005, є, в цьому випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, відтак на останнього й має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволені позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 10.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням стажу роботи за період здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005.

При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до п. 4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Саме Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд прийшов до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 10.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36034), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84100) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до загального стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 28.02.2001, з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2003, з 01.04.2005 по 19.04.2005.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо часткового зарахування ОСОБА_1 страхового стажу у кількості 3 місяці 14 днів з періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.03.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.08.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки періоду здійснення підприємницької діяльності з 17.06.1998 по 19.04.2005, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого ним судового збору в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 16 травня 2023 р.