Справа № 951/268/23
Суддя: Братків І. І.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 рокуСправа № 951/268/23
Провадження №2-а/951/6/2023

Козівський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Братків І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галаса В. І.,

представника позивача адвоката Строценя Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козова Тернопільської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАД №341504 від 13.03.2023,

УСТАНОВИВ:

27.03.2023 до Козівського районного суду Тернопільської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАД №341504 від 13.03.2023.

В позовній заяві просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341504 від 13.03.2023 відносно ОСОБА_1 , а провадження в справі закрити у відповідності до ст. 247 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його притягнуто до відповідальності за не увімкнені фари поза межами населеного пункту, під час руху транспортного засобу, що не входить до кола порушень, визначених ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначив, що жодних доказів, які б підтверджували його вину у матеріалах справи немає, не враховано також його пояснень та не залучено свідків, щодо описаної події, які могли б підтвердити чи спростувати його доводи.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 31.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21.04.2023 задоволено клопотання представника позивача адвоката Строценя Тараса Олеговича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАД №341504 від 13.03.2023.

Відповідач ГУНП в Тернопільській області подав відзив, у якому зазначає, що позов не визнає з наступних підстав. 13.03.2023 поліцейським СРПП СПД №1 (м. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Бей С. С. винесено постанову серії БАД №341504 від 13.03.2023 за ч. 2 ст. 122 КУпАП на накладено штраф у розмірі 510,00 гривень на ОСОБА_1 який керував транспортним засобом Mersedes Benz державний номерний знак НОМЕР_1 . Стверджує, що факт скоєння позивачем правопорушення чітко прослідковується із матеріалів відеозапису, а також те, що позивач не висловлював скарг на постанову, натомість вину визнав.

Відтак просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Також у зв`язку із зайнятістю по службі, просив справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

24.04.2023 представник позивача адвокат Строцень Т. О. подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що працівниками поліції не встановлено у діях ОСОБА_1 вини, та не доведено належними та допустимими доказами. Так, працівниками поліції не вірно кваліфіковано дії, які мали місце 13.03.2023, так як за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів ближнього світла фар) настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а не ч. 2 ст. 122 КУпАП як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення. Окрім цього, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові Серії БАД № 341504 не міститься жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Згідно з ч. 4 ст. 162 КАС України, до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Всупереч цим вимогам, відповідачем до відзиву не долучено документів, які б підтверджували надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів стороні позивача, а тому вважає, що такий відзив залишенню без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача, беручи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги, викладені в адміністративному позові та відповіді на відзив з підстав, наведених у таких та просив задовольнити такі вимоги.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач на заперечення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 13.03.2023 поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341504, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, відповідно до постанови 13.03.2023 о 11год. 28 хв. на А/Д М30 Стрий Тернопіль Ізварине 125 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes Benz державний номерний знак НОМЕР_1 і поза населеним пунктом не ввімкнув ближнє світло фар або денних ходових вогні, чим порушив п. 9.8 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За вчинення вищенаведеного правопорушення, відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанов про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі..

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст.268 КУпАП.

Всупереч вимогам ст.77 КАС України, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, при зазначених в оскаржуваній постанові обставинах.

Частиною 4 статті 162 КАС України визначено, що до відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Із поданого відповідачем відзиву на позов не вбачається, що такий є поданим із дотриманням вимог ст. 162 КАС України. Зокрема, відзив ГУНП в Тернопільській області не містить документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів стороні позивача, відтак такий судом не може братися до уваги.

До матеріалів відзиву також відповідачем долучено диск із відезаписом, однак суд не розцінює такий як належний та допустимий доказ, оскільки такий подано із порушенням вимог ст. 162 КАС України та не вказано, як такий, що долучений до постанови про накладення адміністративного стягнення.

З цього приводу висловився Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2018 року в справі № 524/5536/17, який вказав на неналежність доказів, які не долучені до постанови про накладення адміністративного стягнення.

Водночас, суд, дослідивши такий відеозапис, встановив те, що він не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не фіксує факт керування позивачем транспортним засобом поза межами населеного пункту. Відповідач не надав доказів про те, що ділянка дороги по якій рухався позивач без увімкненого ближнього світла фар знаходиться поза межами населеного пункту.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

В силу принципу презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В той же час, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №357/10134/17).

Таким чином, доводи позивача відповідачем спростовані не були, представник якого не з`явився в судове засідання для надання особисто пояснень у справі чи надання відповідних доказів.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не довів правомірності прийняття оскарженого рішення, то суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341504 від 13.03.2023 є протиправною.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП через порушення процедури розгляду справи та притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 08.12.2022 такий отримує пенсію по інвалідності 2 гр. загального захворювання.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а позивач від сплати судового збору звільнений, то судовий збір підлягає стягненню в користь держави із відповідача суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 121, 245, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 77, 241-246, 255, 286, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАД №341504 від 13.03.2023 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №341504 від 13.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Валова, 11, ) на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ірина БРАТКІВ