Справа № 450/1326/19
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1326/19 Провадження № 2-а/450/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 квітня 2019 року за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Мотивувала позовні вимоги тим, що 08 квітня 2019 року заступником начальнику Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області Скиба В.В. винесено оскаржувану постанову, якою притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП. Вказана постанова не містить відомостей про фактичні обставини, оскільки у такій узагальнено зазначено про неналежне ведення нею обліку та перекручення даних з посиланням на акт перевірки від 12 березня 2019 року № 376/13.7/. 17 квітня 2019 року нею подано скаргу до ДФС України на рішення відповідача щодо збільшення сум грошових зобов`язань з податків і зборів, які були прийняті на підставі згаданого акту перевірки. Таким чином, фактичні обставини вчинення нею адміністративного правопорушення, не встановлені. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

03 травня 2019 року до суду від представника ГУ ДФС у Львівській області Кіх О.Г. надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 06 травня 2019 року клопотання представника ОСОБА_2 задоволено та продовжено строку для подання відзиву на позовну заяву до 16 травня 2019 року.

11 травня 2019 року до суду від представника ГУ ДФС у Львівській області Кіх О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона з позовними вимогами не погодилася. Повідомила, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 чт. 164-1 КУпАП. З огляду на вказане, просила у задоволенні позову відмовити.

27 травня 2019 року до суду від представника позивача Віняр Ю.С. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до завершення процедури оскарження податкових повідомлень рішень, прийнятих на підставі акту перевірки № 376/13.7/ від 12 березня 2019 року.

Ухвалою від 27 травня 2019 року клопотання представника позивача Віняр Ю.С. задоволено, провадження у справі зупинено до завершення процедури оскарження податкових повідомлень рішень, прийнятих на підставі акту перевірки № 376/13.7/ від 12 березня 2019 року.

18 жовтня 2019 року до суду від представника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області Дорош А.Б. надійшло клопотання, у якому вона просила замінити відповідача Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області його правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області. Мотивувала клопотання тим, що відповідно до Додатку № 2 постанови КМ України № 537 від 19 червня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Ухвалою від 01 травня 2023 року поновлено провадження у справі, відповідача Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області замінено його правонаступником Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області.

08 травня 2023 року до суду від представника відповідача Дорош А.Б. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона з позовними вимогами не погодилася. Повідомила про те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі № 1.380.2019.003686 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № 003491307 від 05 квітня 2019 року, № від 05 квітня 2019 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року по справі № 1.380.2019.003686 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2023 року по справі № 1.380.2019.003686 касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року повернута. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

08 травня 2023 року до суду від представника відповідача Дорош А.Б. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 08 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача Дорош А.Б. відмовлено.

Позивач та її представник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак позивач 15 травня 2023 року подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав.

За ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії ГУ № 000860 від 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у включенні до декларацій про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки перекручених даних, а також в неналежному веденні книги обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки, а саме в порушенні вимог п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК України, згідно акту перевірки від 12 березня 2019 року № 376/13.7/ та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 164-1 КУпАП неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, така відповідає вимогам ст. 280 КУпАП в повному обсязі. Крім того, така містить посилання на акт перевірки від 12 березня 2019 року № 376/13.7/.

Водночас, з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі № 1.380.2019.003686 вбачається, що ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності ОСОБА_1 з 04 квітня 2017 року по 31 грудня 2018 року, про що складено акт від 12 березня 2019 року №376/13.7/. За наслідками вказаної перевірки ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2019 року № та податкове повідомлення-рішення від 05 квітня 2019 року № .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі № 1.380.2019.003686 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № 003491307 від 05 квітня 2019 року, № від 05 квітня 2019 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року по справі № 1.380.2019.003686 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року по справі № 1.380.2019.003686, в ході судового розгляду встановлено, що позивач в порушення вимог п. 167.1 ст.167, п. 177.2 ст.177, пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України занизив податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 369932 грн. 02 коп., в тому числі за 2017 рік в сумі 55073 грн. 93 коп., за 2018 рік в сумі 314858 грн. 09 коп. та п.п. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та контролюючий орган обґрунтовано донарахував військовий збір за результатами звітних років на загальну суму 30827 грн. 66 коп., в тому числі за 2017 рік в сумі 4589 грн. 49 коп., за 2018 рік в сумі 26238 грн. 17 коп.

Крім того, згідно вказаної постанови, позивач в порушення вимог п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. «А» п. 176.1 ст.176, п. 177.10 ст. 177 п. 177.10 ст. 177 ПК України від 02 грудня 2010 року (зі змінами і доповненнями), неналежно вела облік доходів і витрат за 2017-2018 роки, а тому контролюючий орган обґрунтовано відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 2, п. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, донарахував єдиний внесок на загальну суму 107933 грн. 96 коп., в тому числі за 2016 рік в сумі 21874 грн. 04 коп., за 2018 рік в сумі 86059 грн. 92 коп.

Колегія суддів погодилася з доводами апелянта, що позивач незаконно віднесла до декларації про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки її витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, за 2017 рік на загальну суму 305966 грн. 27 коп. та за 2018 рік на загальну суму 1452138 грн. 30 коп.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 11 травня 2022 року, а касаційна скарга ОСОБА_1 на вказане судове рішення повернута ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2023 року по справі № 1.380.2019.003686.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ГУ № 000860 від 08 квітня 2019 року відповідає вимогам чинного законодавства, є законною та правомірною, а обставини, викладені в такій, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що позивачем не надано доказів, які вказували б на протиправність складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Судові витрати відповідно до положень ст. 139 КАС України стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 77, 78, 90, 139, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, ст. 280 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.