Справа № 300/2604/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"16" травня 2023 р. справа № 300/2604/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікар І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Кіяшко Тетяна Миколаївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо стягнення не виплаченої суми грошового забезпечення при звільненні установлений частиною 2 статті 233 КЗпП України.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування та не виплати щомісяця у складі грошового забезпечення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2015 по 07.11.2019 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку надбавку; визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо ненарахування та не виплати щомісяця у складі грошового забезпечення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з 07.11.2019 по 22.04.2020 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку надбавку.
Відтак, підставою звернення позивача до адміністративного суду є порушення відповідачем законодавства про оплату праці та невиплати належного йому грошового забезпечення в повному обсязі.
В контексті вказаного суд зазначає, що при вирішенні питання щодо строків звернення до адміністративного суду в даній справі слід керуватися частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, представник позивач звернувся до відповідачів про надання розрахункових листів ОСОБА_1 про одержання грошового забезпечення у розрізі всіх його складових за період з листопада 2015 по листопад 2019 лише 12.04.2023, на що 21.04.2023 отримав відповідь з розрахунковими листами.
Факт отримання позивачем розрахункових листів у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Суд звертає увагу на те, що позивач не вказав в позовній заяві жодної інформації щодо того, які об`єктивні обставини перешкоджали йому, починаючи з 22.04.2020 до 12.04.2023 звернутися до відповідачів в цій справі про видачу йому розрахункових листів за період з листопада 2015 по листопад 2019.
Натомість, представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду 10.05.2023, тобто, після закінчення строків, встановлених законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Аналіз зазначеної норми КАС України вказує на те, що необхідною умовою для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи після закінчення встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду є долучення позивачем до позову заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.
Пропустивши строк звернення до суду з вказаним позовом, заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску позивачем суду не надано.
Внаслідок чого, на думку суду, позовну заяву подано без додержання вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.
На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду:
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена.
Представнику позивача копію ухвалу надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.