Справа № 420/1873/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1873/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, РНОКПП 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.01.2023р. № 355075 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. згідно абз. 3 ст.60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач - ОСОБА_1 є власником автотранспортного засобу з перевезення вантажів НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію.

08.12.2022 року відділом державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті позивача було зупинено для проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході перевірки було складено акт №338762, на підставі якого відповідачем винесено Постанову від 16.01.2023 р. № 355075 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. згідно абз. 3 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» за відсутність документів, що передбачають облік робочого часу.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови ґрунтується на такому: позивач переконує, що обладнання транспортного засобу у момент перевірки було справним та не викликало жодних питань з боку перевіряючих. Визначений ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт перелік документів, що стала підставою для накладання санкції, не містить прямого вказання на обов`язкову наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Транспортний засіб, який перевірявся посадовою особою Укртрансбезпеки, не здійснював міжнародні перевезення, а тільки внутрішні для особистого користування, у зв`язку із чим водій веде індивідуальну контрольну книгу водія. Але відповідачем не було витребувано даний документ. В момент перевірки водієм було доведено належну експлуатацію тагохрафа на вантажному автомобілі, про що свідчить відсутність зауважень контролюючого органу з цього приводу, а документи, передбачені Інструкцією №385, були оформлені належним чином, що виключає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Позивач вказує, що законодавством визначено обов`язковість обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонни тахографами. А у випадку відсутності тахографа водій такого вантажного автомобіля повинен мати індивідуальну контрольну книжку. Проте дані вимоги не стосуються внутрішніх перевезень та перевезень для особистого користування, яке виконувалось позивачем в момент перевірки.

Позивач стверджує, що на момент перевірки він не виконував комерційне перевезення вантажу, а перевезення відбувалося для власних потреб.

Отже, позивач зазначає, що не порушував діюче законодавство в сфері перевезень, оскільки на момент перевірки не виконував комерційне перевезення вантажу, мав справні технічні прилади (зокрема тахограф), тому відповідачем протиправно прийнято постанову № 355075 від 16.01.20213 про застосування штрафу, передбаченого ст.48 та абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн, що обумовлює її скасування.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків.

03.03.2023 року від позивача надійшла заява, якою недоліки позовної заяви було усунуто шляхом надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 16.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 02.05.2023 року засобами поштового зв`язку.

10.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідач вказує, що відповідно до пунктів 3,4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб марки МАN з напівпричепом KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_3 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , власником якого, на момент проведення перевірки, був позивач ( ОСОБА_1 ).

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, а саме: у зв`язку з відсутністю на момент проведення перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт: протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Відсутність необхідних документів, зафіксована в акті від 08.12.2022 року №338762.

У подальшому, 16.01.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області прийнято постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 355075 щодо ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Відповідач наполягає на законності та обґрунтованості оскарженої постанови про застосування адміністративно- господарського штрафу № 355075, з огляду на таке.

Так, відповідач вказує, що позивач підтвердив у графі для надання пояснень до акту від 08.12.2022 № 338762 факт відсутності на момент перевірки належним чином оформленого протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, зазначивши там фразу потерял.

При цьому, відповідач вказує, що наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, вимагається Інструкцією № 385 та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010. З урахуванням приписів Положення № 340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом, якщо його маса не перевищує 3,5 тони. Для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком. Згідно відомостей CMR, загальна маса транспортного засобу позивача склала 23 740 кг, у зв`язку з чим, транспортний засіб позивача мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, а водій повинен мати при собі належним чином оформлений протокол про перевірку та адаптацію тахографа.

Відповідач звертає увагу на те, що транспортний засіб позивача був обладнаний тахографом, у зв`язку з чим облік режиму праці та відпочинку має здійснюватись з використанням тахографа.

Щодо твердження позивача про здійснення перевезення для власних потреб відповідач зауважив, що надана під час перевірки CMR підтверджує здійснення вантажного перевезення на замовлення. На момент перевірки та під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він є власником контейнеру, який перевозився 08.12.2022.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач був особисто присутній під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 16.01.2023 та надав письмові пояснення, згідно яких просив вважати перевізником на момент проведення перевірки 08.12.2022 - ОСОБА_1 . Отже, позивач виступав автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, отже до нього правомірно на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ПІ застосована санкція у вигляді штрафу 17 000 грн.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 21.07.1999 року, про що 20.12.2004 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис за номером: 0000712.

Основний вид діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

08.12.2022 року посадовими особами Відділу держаного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті на ділянці автодороги Київ-Одеса 210 км+450 м проведено рейдову перевірку транспортного засобу МАN номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом KOGEL номерний знак НОМЕР_2 , на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом чого складено Акт №338762 (а.с. 22).

В акті зафіксовано, що водієм та власником транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Вищезазначеним актом встановлено порушення позивачем вимог наказу №385 від 24.06.2010 року, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме у водія відсутній протокол про повірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, ТТН.

У графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено «потерял».

Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №338762 від 08.12.2022 року підписаний водієм ОСОБА_1 .

Постановою Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.01.2023 року №355075 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту перевірки від 08.12.2022 року №338762, притягнуто ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000, 00 грн. (а.с. 8).

Не погоджуючись із постановою від 16.01.2023 року №355075 про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.ч. 12-19 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, здійснює у пунктах пропуску через державний кордон України у мультимодальних терміналах, де відбувається розвантаження транспортного засобу для подальшого слідування власним ходом під час виконання міжнародних мультимодальних перевезень залізничним транспортом, документальний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

використовувати спеціалізовані автомобілі;

використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до ст. 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст.39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи позивача, наведені у позові, про те, що визначений статтею 48 Закону №2344-III перелік документів не містить прямого вказання на обов`язкову наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що свідчить про відсутність порушення вищевказаної норми.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР 994_016 здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) 994_016;

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, в розумінні вказаних норм, 08.12.2022 року водій транспортного засобу марки МАN номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом KOGEL номерний знак НОМЕР_2 , зобов`язаний був мати при собі та надати посадовій особі Укртрансбезпеки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

При зверненні з даним позовом до суду позивач свою позицію щодо незаконності спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.01.2023 року №355075 обґрунтовував посиланнями на те, що законодавством визначено обов`язковість обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонни тахографами. А у випадку відсутності тахографа водій такого вантажного автомобіля повинен мати індивідуальну контрольну книжку. Проте дані вимоги не стосуються внутрішніх перевезень та перевезень для особистого користування, яке виконувалось позивачем в момент перевірки.

Позивач стверджує, що на момент перевірки він не виконував комерційне перевезення вантажу, а перевезення відбувалося для власних потреб.

Отже, позивач зазначає, що не порушував законодавство в сфері перевезень, оскільки на момент перевірки не виконував комерційне перевезення вантажу та мав справні технічні прилади (зокрема тахограф), тому відповідачем протиправно прийнято постанову № 355075 від 16.01.20213.

Відповідач у відзиві вказує, що загальна маса транспортного засобу позивача склала 23 740 кг, у зв`язку з чим, транспортний засіб позивача мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, а водій повинен мати при собі належним чином оформлений протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Відповідач зазначив, що транспортний засіб позивача був обладнаний тахографом, у зв`язку з чим, облік режиму праці та відпочинку має здійснюватись з використанням тахографа.

Щодо твердження позивача про здійснення перевезення для власних потреб відповідач зауважив, що надана під час перевірки CMR підтверджує здійснення вантажного перевезення на замовлення. На момент перевірки та під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він є власником контейнеру, який перевозився 08.12.2022.

Надаючи оцінку наведеним доводам сторін, суд звертає увагу на таке.

Позивач є фізичною особою-підприємцем та під час перевірки 08.12.2022 року був водієм транспортного засобу марки МАN номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом KOGEL номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно акту перевірки від 08.12.2022 року №338762 під час перевірки водієм надано СМR № б/н від 06.12.2022 року ФОП ОСОБА_2 .

При цьому, в акті зазначено, що у водія відсутній засвідчений у встановленому законом порядку документ, який підтверджує право використання транспортного засобу автомобільним перевізником, який зазначений у СМR № б/н від 06.12.2022 року.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі Положення №340 у редакції від 10.12.2021, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2).

Згідно з пунктом 1.3 Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з пунктом 1.4 Положення №340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Відповідно до пункту 1.5 Положення №340, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв;

Пунктом 6.1 розділу VI Положення №340 передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Отже, враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1 Положення № 340, для вантажних автомобілів понад 3,5 тон встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.

Відповідач у відзиві вказує, що загальна маса транспортного засобу позивача склала 23 740 кг, у зв`язку з чим, транспортний засіб позивача мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, а водій повинен мати при собі належним чином оформлений протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

У свою чергу у позовній заяві не спростовується, що вага транспортного засобу під час перевірки становила менше 3,5 тонн.

При цьому, позивачем підтверджено, що транспортний засіб був обладнаний тахографом, у зв`язку з чим, облік режиму праці та відпочинку має здійснюватись з використанням тахографа.

Як зазначено у п.2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009р. №207 (Перелік №207), для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб необхідними документами для здійснення перевезення є: - накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; - реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; - талон про проходження державного технічного огляду; - поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Відповідач у відзиві зауважив, що надана під час перевірки CMR підтверджує здійснення вантажного перевезення на замовлення. На момент перевірки та під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він є власником контейнеру, який перевозився 08.12.2022.

Суд також констатує, що до позовної заяви позивачем не надано жодних доказів на підтвердження права власності позивача на вантаж, який перевозився ним 08.12.2022 року.

Отже, недоцільним є посилання позивача на перевезення вантажного контейнеру для власних потреб.

Таким чином, згідно з пунктами 1.3 та 1.4 Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на позивача під час здійснення ним перевезення 08.12.2022 року.

При зверненні з даним позовом до суду позивач не заперечував факт відсутності 08.12.2022 року у водія, яким був сам позивач, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, за що передбачена відповідальність згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі викладеного суд вважає, що контролюючий орган мав достатні підстави для накладення штрафу на позивача, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Що стосується оформлення результатів перевірки, процедури розгляду справи про порушення та застосування адміністративно-господарських штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20-24 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Як встановлено судом, за результатами рейдової перевірки посадовими особами Відділу держаного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті складений Акт №338762 від 08.12.2022 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 22).

В акті зафіксовано, що водієм та власником транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Вищезазначеним актом встановлено порушення позивачем вимог наказу №385 від 24.06.2010 року, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме у водія відсутній протокол про повірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, ТТН.

У графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено «потерял».

Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №338762 від 08.12.2022 року підписаний водієм ОСОБА_1 .

Судом встановлено факт відсутності 08.12.2022 року у водія, яким був сам позивач, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, за що передбачена відповідальність згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.п. 25-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.

За наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Позивач не заперечує щодо факту його повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення.

Таким чином судом не встановлено порушень щодо оформлення результатів перевірки, а також процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарських штрафу.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивач був особисто присутній під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 16.01.2023 та надав письмові пояснення, згідно яких просив вважати перевізником на момент проведення перевірки 08.12.2022 - ОСОБА_1 .

Тобто, позивач виступав автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом 08.12.2022 року, що не спростовується у позовній заяві.

Відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

За таких обставин суд визнає обґрунтованими твердження відповідача про те, що позивач надавав послуги з перевезення вантажів без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт і до нього правомірно на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ПІ застосована санкція у вигляді штрафу 17 000 грн.

У рішення по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова Відділу державного нагляду (контрою) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.01.2023 року № 355075 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. згідно абз. 3 ч. 1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», прийнята відповідачем обґрунтовано, відтак підстави для її скасування у судовому порядку відсутні.

З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 11.05.2023 року по 16.05.2023 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 17 травня 2023 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 159, 162, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, РНОКПП 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.