Справа № 420/6332/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6332/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Німас Інни Ярославівни про визнання протиправними дій та скасування актів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року суддя Приморського районного суду ОСОБА_1. (далі - позивачка) звернулася з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Приморського районного суду м. Одеси в особі керівника апарату суду Нiмас Iнни Ярославівни щодо затвердження акту №89 щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі №522/7717/17 від 14.01.2019 та скасувати цей акт;

- визнати протиправними дії Приморського районного суду м. Одеси в особі керівника апарату суду Німас Інни Ярославівни щодо затвердження акта №96 щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі №522/7717/17 від 14.01.2019, та скасувати цей акт;

- розглянути питання щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності керівника апарату суду ОСОБА_2 .

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що в квітні 2020 року їй стало відомо про існування актів № 89 та № 96, складених 14.01.2019 секретарями судових засідань А.С. Журавицьким, А.В. Зіновієвою, Говоровою А.М щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі №522/7717/17. Акти затверджені 14.12.2018 керівником апарату Приморського районного суду Німас І.Я. (далі - керівник апарату суду, відповідач). В актах було вказано, що строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув 21.07.2017. станом на 14.01.2019 не внесено жодних даних щодо розгляду адміністративних матеріалів, що суперечить КУпАП, Закону України "Про виконавче провадження", а також п.1.8, 2.8.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду". Позивачка вважає дії керівника апарату суду протиправними та такими, що порушують її інтереси, оскільки затверджуючи ці акти, відповідач вийшов за межі своїх функціональних обов`язків, посадової інструкції. Інструкцією з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді АР Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердж. наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173 (далі - Інструкція № 173), передбачено складання актів лише у випадках недоліків судової справи, тобто при виявленні технічних причин при формуванні справи. Складеними актами фактично оцінюється дії судді по справі. Зміст актів не відповідає приписам КУпАП, містить неправдиві відомості. Акти не засвідчені печаткою суду "для довідок", як це передбачено п. 2.8 Інструкції № 173. Звертає увагу суду на те, що є розбіжності в даті складання актів - 14.01.2019, а затвердження актів керівником відбулось 14.12.2018.

Наслідками складання таких актів стало те, що 17.01.2019 суддею Приморського районного суду м. Одеси Єршовою Л.С. було ухвалено постанову по справі №522/7717/17, провадження №3/522/587/19, про закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (в якій зазначила про оскаржуваний акт №89). 31 січня 2019 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. було ухвалено постанову по справі №522/7717/17, провадження №3/522/621/19, про закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, в якій міститься посилання на акт №96 від 14.12.2018. За скаргою ОСОБА_4 (за фактом безпідставного затягування суддею розгляду справ) ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя 26 серпня 2020 року №2469/3дп/15-20 "Про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 " відкрито дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 , у скарзі скаржник посилається на акти №№ 89, 96, як на факти, що підтверджують порушення суддею строків розгляду справ.

Позивачка в позовній заяві та інших поданих до суду заявах зазначає, що дії керівника апарату порочать її як суддю, призвели до перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_4 стосовно позивачки. Повноваження та обов`язки керівника апарату суду при здійснені повноважень щодо порядку організації роботи в суді, не надають йому право складати та/або затверджувати внутрішні документи суду, якими установлювати порушення суддею вимог закону при розгляді конкретних справ. Натомість при затвердженні оспорюваних актів керівник апарату суду Німас І.Я. діяла всупереч вимогам частини другої статті 19, статей 124, 127 Конституції України, оскільки вчинила дії, які явно виходять за межі наданих їй законом прав та повноважень та привласнила собі функції інших органів - колегій суддів апеляційної або касаційної інстанції при здійснені перегляду ухваленого судового рішення та/або Вищої ради правосуддя при розгляді дисциплінарної справи стосовно судді по встановленню порушення ним вимог закону. Посилання керівника апарату на те, що при складенні (затверджені) актів вона діяла на виконання (доручення) рішення загальних зборів Приморського районного суду м. Одеси, є неправомірним, оскільки таке рішення відсутнє, а протокол робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року є недопустимим доказом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 було відкрито провадження у адміністративній справі . Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.

Відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року закрито провадження у справі в частині скасування актів №89 та №96 від 14.01.2019 щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності, залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій керівника апарату суду стосовно затвердження оскаржуваних актів.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2021 року залишив указане рішення без змін.

Постановою від 31.01.2023 Верховний Суд скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , справу № 420/6332/20 в цій частині направити на новий судовий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанції про відсутність підстав для скасування оспорюваних актів та необхідністю закриття провадження у частині позовних вимог про їх скасування, адже вказані акти є лише службовими документами, що фіксують певні обставини та оціночні судження осіб, що здійснюють забезпечення діловодства в суді, тобто такі акти не створюють правових наслідків, не породжують, не змінюють та не звужують права особи, не встановлюють для неї додаткових обов`язків та не покладають відповідальність, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 5 КАС України, яке може бути оскаржено до адміністративного суду.

Справа була скерована на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 16.02.2023 відкрито спрощене провадження по справі. Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка надала до суду заяву 24.03.2023, в якій стверджує, що рішення загальних зборів Приморського районного суду м. Одеса від 27.11.2018 не існує. Просить звернути увагу на дату затвердження керівником апарату актів №№ 89, 96 від 14.01.2019 - це 14.12.2018, тобто, раніше, ніж дата їх складання. Просить не брати до уваги рішення Вищої Ради Правосуддя від 16.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яке позивачкою оскаржується.

28.02.2023 представник керівника апарату надав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до п. 6.1. Розділу 6 "Оформлення організаційно-розпорядчих та внутрішніх документів суду" Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, затвердженої наказом ДСАУ № 173 від 17.12.2013 (діючої на час складання актів), оформлення організаційно-розпорядчих документів суду здійснюється відповідно до Національного стандарту України "Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 41632003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55. Згідно з Уніфікованою системою організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів, ДСТУ 4163-2003, одним з реквізитів документу є гриф затвердження (п. 4.1), який складається зі слова ЗАТВЕРДЖУЮ (без лапок), назви посади, підпису, ініціалу(-ів) і прізвища особи, яка затвердила документ, дати затвердження (п. 5.17). Затвердження актів, складених працівниками апарату суду, є вимогою п. 2.8. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, затвердженої наказом ДСАУ № 173 від 17.12.2013 року.

Відповідно до ст. 155 Закону України № 1402-УШ від 02.06.2016 року "Про судоустрій та статус суддів", організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Частиною третьої цієї статті Закону встановлено, що керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Рішенням загальних зборів Приморського районного суду м. Одеси, що підтверджується протоколом робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року (питання 1 Порядку денного), доручено керівнику апарату суду організувати передачу справ з виписками з актів передачі (справи, які перебували в провадженні судді ОСОБА_1.), в яких зафіксувати дату передачі справ суддям. Виконання зазначеного доручення здійснено шляхом організації відповідачем складання актів працівниками апарату суду, які в подальшому було затверджено відповідачем відповідно до вимог п. 2.8. Інструкції № 173, шляхом додавання грифу затвердження, який складається зі слова ЗАТВЕРДЖУЮ (без лапок), назви посади, підпису, ініціалу(-ів) і прізвища особи, яка затвердила документ, дати затвердження. При цьому, будь-яких інших відомостей, які б містили оцінку дій судді при розгляді конкретної справи або встановлювали порушення суддею вимог закону, відповідачем не висловлювалось та до зазначених актів не вносилось. Відповідач, затверджуючи складені працівниками апарату акти, діяв на виконання вимог Інструкції з діловодства № 173, Уніфікованої системи організаційно- розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів, ДСТУ 4163-2003, Типової посадової інструкції керівника апарату місцевого загального суду та Рішення загальних зборів Приморського районного суду м. Одеси, оформленого протоколом робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018. Просить відмовити в задоволенні позову. До письмових пояснень представник відповідача додав копію протоколу робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно із протоколом робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 року (присутні 18 суддів, відсутні 3, в тому числі суддя ОСОБА_1.) заслухано суддю Чернявську Л.М., яка повідомила, що склалась складна ситуацію з розглядом справ про адміністративні правопорушення, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_1., яка з 13.11.2018 перебуває на довготривалому лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, порушуються терміни розгляду та притягнення до адміністративної відповідальності. Вирішили одноголосно доручити керівнику апарату суду організувати передачу справ з виписками з актів передачі, в яких зафіксувати дату передачі справ суддям.

14.01.2019 секретарем судового засідання (відповідального за роботу канцелярії - відділу по зверненню судових рішень та до виконання в поярдку КУпАП) А.С. Журавицьким, секретарем судового засідання А.В. Зіновієвою, секретарем судового засідання судді ОСОБА_1. Говоровою А.М., були складені акт №89 та акт №96. В акті № 89, який має назву "щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі № 522/7717/17" вказано, що "25.04.2017 судді ОСОБА_1. надійшла справа № 522/7717/17, провадження № 3/522/975/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.04.2017. Відповідно до ст. 38 КУпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня йоговиявлення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Таким чином строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув 21.07.2017. Станом на 14.01.2019 не внесено жодних даних щодо розгляду адміністративних матеріалів, що суперечить КУпАП, Закону України "Про виконавче провадження", п. 1.8, 2.8.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду".

В акті № 96 який має назву "щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі № 522/7717/17" зазначено, що "25.04.2017 судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1. надійшла справа № 522/7717/17, провадження № 3/522/977/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.04.2017. Відповідно до ст. 38 КУпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Таким чином строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув 21.07.2017. Станом на 14.01.2019 не внесено жодних даних щодо розгляду адміністративних матеріалів, що суперечить КУпАП, Закону України "Про виконавче провадження", п. 1.8, 2.8.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду".

Вказані акти затвердженні керівником апарату Приморського районного суду міста Одеси 14.12.2018.

Пояснень у розбіжності дати складання актів та дати їх затвердження (яка дійсна, а яка помилкова) суду не надано.

В подальшому внаслідок повторного автоматизованого розподілу судових справ вони були розподілені іншим суддям. 17.01.2019 Приморським районним судом м. Одеси, суддя - Єршова Л.С. було ухвалено постанову по справі №522/7717/17, провадження №3/522/587/19, про закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (в якій міститься посилання на акт №89 від 14.12.2018 року). 31 січня 2019 Приморським районним судом м. Одеси; суддя - Кічмаренко С.М. було ухвалено постанову по справі №522/7717/17, провадження №3/522/621/19, про закриття провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, в постанові міститься посилання на акт №96 від 14.12.2018 .

За скаргою ОСОБА_4 (за фактом безпідставного затягування суддею розгляду справ) ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя 26 серпня 2020 року №2469/3дп/15-20 "Про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 " відкрито дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 .

Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 16.06.2021 № 1374/3дп/15-21 притягнено суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді попередження.

Суд розглядає позовні вимоги в частині визнання протиправними дій керівника апарату суду стосовно затвердження актів №№89, 96.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З огляду на викладене, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Як вбачається із позову позивачка визначила відповідачем керівника апарату суду, оскаржує дії щодо затвердження актів, які мають назву "щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі № 522/7717/17", та зазначає, що вказані дії керівника апарату безпосередньо вплинули на її права та свободи, а саме, вони порочать звання судді, підривають авторитет правосуддя. Крім того, позивачка вказує, що вказані дії призвели до проведення Вищою радою правосуддя попередньої перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_4 стосовно позивача (про вчинення дисциплінарного проступку).

Правовий статус керівника апарату суду визначається законами України "Про судоустрій і статус суддів", "Про державну службу", Типовою посадовою інструкцією керівника апарату місцевого загального суду, Типовим положенням про апарат місцевого, апеляційного судів, та іншими нормативно-правовими актами України.

Так, Законом "Про державну службу" визначаються загальні обов`язки та права керівника апарату суду як державного службовця. До відноситься них належать, зокрема, такі: діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; додержуватися принципів державної служби; сумлінно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати в межах посадових обов`язків накази, розпорядження та доручення керівників, надані в межах їхніх повноважень.

Відповідно до ст.155 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 2 червня 2016 року (далі Закон № 1402-VIII), організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Частиною третьої цієї статті Закону встановлено, що керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність.

Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті Закону, керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України. Керівник апарату суду призначає на посаду та звільняє з посади працівників апарату суду, застосовує до них заохочення та накладає дисциплінарні стягнення. …. Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Ч.10-11 статті 155 Закону України № 1402-VIII встановлено, що в апараті суду утворюється канцелярія, яка щоденно протягом робочого часу суду забезпечує прийняття та реєстрацію документів, що подаються до відповідного суду. Канцелярія також виконує інші завдання, визначені положенням, затвердженим керівником апарату відповідного суду. До штату апарату судів входять також секретарі судового засідання, наукові консультанти та судові розпорядники.

Відповідно до п.п.1.6,1.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (далі - Інструкція з діловодства, яка діяла в період виникнення спірних відносин та втратила чинність на підставі наказу Державної судової адміністрації № 814 від 20.08.2019), відповідальність за стан та організаційне забезпечення діловодства в суді покладається на керівника апарату суду, а в разі його відсутності - на заступника керівника апарату суду або особу, яка виконує його обов`язки. Організація діловодства та контроль за додержанням установлених правил роботи з документами у підрозділах апарату суду покладаються на керівників цих підрозділів. Згідно з п.1.8 Інструкції з діловодства, в апараті суду визначається особа, відповідальна за ведення діловодства (за потреби - в кожному структурному підрозділі суду), яка забезпечує облік і проходження документів у строки, що передбачені чинним законодавством або самим документом; звітує перед керівництвом про стан виконання документів.

Відповідно до п.6.2 Інструкції з діловодства, організаційно-розпорядчі документи суду (накази і розпорядження керівництва суду), внутрішні документи суду (листи, службові, доповідні записки, окремі види довідок тощо) реєструються в АСДС службою діловодства (відповідальним працівником або відповідним структурними підрозділом).

Організаційно-розпорядчими документами суду визначаються питання інформаційно-правової роботи в суді, порядок подання внутрішніх документів керівництву суду, порядок опрацювання документів коректором тощо (п.6.3 Інструкції).

Наказом Державної судової адміністрації України від 20.07.2005 року №86 було затверджено Типову посадову інструкцію керівника апарату місцевого загального суду (надалі - Посадова інструкція). Відповідно до п.1.6 Посадової інструкції, керівникові апарату безпосередньо підпорядковані помічник голови, помічник заступника (помічники заступників) голови суду та помічники суддів, секретарі судового засідання, консультанти, старший секретар суду, завідувач архіву (архіваріус), завідувач господарством, бібліотекар, водії, інші працівники відповідно до підпорядкованості за посадами штатного розпису суду, за наказом голови суду - старший судовий розпорядник та судові розпорядники.

Пунктами 2.1, 2.3 Посадової інструкції передбачено, що керівник апарату здійснює безпосереднє керівництво апаратом суду, забезпечує організованість та злагодженість у роботі підрозділів суду, працівників апарату суду, їх взаємодію у виконанні завдань, покладених на апарат суду щодо організаційного забезпечення діяльності суду. Організовує ведення діловодства в суді відповідно до Інструкції з діловодства.

Таким чином, з системного аналізу Інструкції з діловодства та Посадової інструкції, вбачається, що керівник апарату наділений широким колом повноважень щодо самостійного визначення порядку організації роботи в суді.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом робочої наради суддів Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 року, доручено керівнику апарату суду організувати передачу справ з виписками з актів передачі, в яких зафіксувати дату передачі справ суддям .

Вказане доручення було виконано шляхом складання 14.01.2019 трьома секретарями актів №№ 89, 96 , які 14.12.2018 затверджені відповідачем, що останнім не заперечується.

Доказів складання довідних записок про передачу справ для розподілення адміністративних справ іншим суддям, та видання розпорядження суду "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи", відповідач суду не надав, хоч посилається на вказані документи у поясненнях.

Спірним в цій справі є питання, чи діяв відповідач у межах своєї компетенції та відповідно до чинного законодавства.

Суд не заперечує наявності у відповідача повноважень щодо затвердження актів, складених працівниками апарату суду. Так, наприклад, п. 2.8. Інструкції з діловодства передбачалось, що у разі виявлення недоліків у формуванні судової справи канцелярія (відповідний структурний підрозділ) складає акт про стан справи, що надійшла до суду, та долучає його до матеріалів справи. Акт підписується трьома працівниками апарату суду, одним з яких є працівник канцелярії, затверджується керівником апарату суду та засвідчується печаткою суду "для довідок".

При здійсненні здійснені повноважень щодо порядку організації роботи в суді керівник апарату може затверджувати й інші документи. Разом з тим, суд вважає, що виконуючи такі функції, керівник апарату зобов`язаний ознайомитись із змістом документів, які він затверджує.

В даному випадку складені акти №№ 89, 96 за своєю назвою та змістом фактично констатують порушення суддею вимог процесуального законодавства при розгляді конкретних справ.

Згідно із частиною першою статгі 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статі 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. Статтею 127 Конституції закріплено, що правосуддя здійснюють судді.Для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування (ст. 130-1 Конституції).

Закон України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Стаття 6 Закону передбачає. що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. . Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосудця і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом. Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду (пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 "Про незалежність судової влади").

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі №1340/4052/18 зазначено, що оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Керівником апарату організовується та контролюється рух документів з питань управлінсько-розпорядчої діяльності суду. Відносно судових (процесуальних) документів керівник апарату виконує лише організаційні функції на всіх етапах їх проходження. Контроль керівника апарату суду за проходженням судових документів реалізується лише на етапах приймання, реєстрації та надсилання вихідних судових документів (направлення судових справ). Організація розгляду і опрацювання, складання і формування судових документів у справи, їх використання і контроль за виконанням належить до повноважень судді.

Твердження відповідача про те, що він наділений широким колом повноважень щодо самостійного визначення порядку організації роботи в суді, тому мав право затверджувати акти №№ 89, 96 суд оцінює критично. Ні Інструкція з діловодства, ані Посадова інструкція керівника апарату або інші нормативно-правові акти не наділяють керівника апарату повноваженнями щодо встановлення фактів порушення суддею процесуальних норм при розгляді справ, а саме про це і свідчить зміст актів № № 89, 96. Посилання відповідача на те, що такі повноваження були надані керівнику апарату протоколом робочої наради суддів, суд також вважає необгрунтованими з огляду на те, що наданою суду копією протоколу робочої наради суддів від 27.11.2018 підтверджується вказівка на складання актів передачі, в яких необхідно зафіксувати дату передачі справи суддям. Це доручення не означає вказівки на складання саме актів, в яких необхідно зафіксувати обставини перевищення строків суддею, відобразити відомості щодо процесуальних дій судді по розгляду адміністративних справ .

Правові засади, організація і порядок діяльності зборів суддів визначаються Конституцією України (ст. 130), Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (розділ VIII "Суддівське самоврядування", ст. ст. 124 - 132), іншими законами; регламентами та положеннями, що приймаються з`їздом суддів України, Радою суддів України, Положенням про збори суддів відповідного суду, що затверджується зборами суддів. Збори суддів мають певну процедуру, на зборах ведеться протокол, в якому мають бути зазначені обов`язкові реквізити ( назву зборів, дату і місце їх проведення; відомості про кількість суддів, які працюють в суді на день проведення зборів; відомості про кількість суддів, які присутні на зборах; відомості про розгляд організаційних питань (відкриття засідання, наявність кворуму, обрання головуючого на зборах та секретаря зборів, затвердження порядку денного, затвердження регламенту виступів тощо); зазначення доповідача з кожного питання, суть питання, стислий перебіг обговорення, а також результати голосування та прийняте рішення. Після відкриття зборів головуючий оголошує питання, що включені до порядку денного. Порядок денний зборів суддів затверджується шляхом відкритого голосування більшістю голосів суддів, присутніх на зборах. Після припинення обговорення питання порядку денного головуючий на зборах ставить на голосування рішення зборів з цього питання. Рішення зборів приймаються за всіма питаннями порядку денного. Прийняте за наслідками голосування рішення зборів підписується головуючим на зборах та секретарем зборів. Рішення зборів набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інше не зазначено в рішенні, та є обов`язковими для суддів та працівників апарату суду.

Суд вважає, що хоч протокол робочої наради суддів не є тотожним протоколу зборів суддів, як це помилково сприймає відповідач, це не впливає на вирішення даного спору. Судді мають право збиратись на наради, які не є зборами, у випадку необхідності вирішення поточних робочих питань.

Навіть, якщо б загальні збори суддів дали б пряму вказівку керівнику апарату на складення саме таких актів із висновками про перевищення строків суддею або іншого доручення подібного змісту, керівник апарату має виконувати тільки ті доручення, які не суперечать діючому законодавству, незважаючи на особисті інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої особисті погляди чи переконання; сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконувати рішення та доручення органів і осіб, яким він підпорядкований, підзвітний або підконтрольний, не допускати зловживань, забезпечувати позитивну репутацію органів судової влади, всіляко сприяти зміцненню довіри громадян до судової влади, утверджувати чесність, неупередженість та ефективність влади; утримуватися від виконання рішень чи доручень керівництва, якщо вони суперечать законодавству або становлять загрозу охоронюваним законом правам, свободам чи інтересам окремих громадян, юридичних осіб, державним або суспільним інтересам.

Крім того, будь-які вказівки з боку голови суду або зборів суддів щодо роботи апарату суду носять для керівника апарату рекомендаційний характер. Повторний перерозподіл судових справ між суддями не вимагає складання будь-яких актів щодо обставин або причин перевищення суддею процесуальних строків. Для цього достатньо вмотивоване розпорядження керівника апарату суду (п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердж. рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії, вчинені керівником апарату щодо затвердження актів, в яких фіксуються обставини допущених суддею процесуальних порушень, безумовно зачіпають права позивачки, явно виходять за межі наданих відповідачу законом прав та повноважень та належать іншим органам - судам апеляційної або касаційної інстанції при здійснені перегляду ухваленого суддею судового рішення та/або Вищої ради правосуддя при розгляді дисциплінарної справи стосовно судді по встановленню порушення ним вимог закону.

Повноважень здійснювати певні дії щодо контролю за судовим розглядом справ керівник апарату не має. Більш того намагання моніторити ці процеси або втручатися в загальні питання організації роботи судді розглядаються як посягання на суддівську незалежність та є грубим її порушенням. На сьогодні існує можливості контролю за дотримання суддями строків розгляду справ та положень щодо організації роботи суду в рамках інституту дисциплінарної відповідальності судді та при оскарженні рішень судді в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при затвердженні складених секретарями судових засідань актів керівник апарату суду Німас І.Я. діяла всупереч вимогам частини другої статті 19, статей 124 та 127 Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Інструкції з діловодства № 173, Типової посадової інструкції керівника апарату місцевого загального суду, з перевищенням наданих повноважень керівника апарату суду.

За приписами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду законності та обгрунтованості своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача частково (50%) в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки задоволена одна із заявлених двох позовних вимог.

Підстав для постановлення окремої ухвали про притягнення до відповідальності керівника апарату суду Нiмас І.Я. суд не вбачає. Статтею 249 КАС України передбачено порядок та спосіб постановлення окремих ухвал. Так, у відповідності до вимог частини 1 вищезазначеної статті суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Згідно частини 2 статті 249 КАС України, встановлено, що у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням передбачених адміністративним процесуальним законом засобів. Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом вирішення справи по суті. При цьому, такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи в публічно-правових відносинах. Разом з тим, діям відповідача суд дав оцінку в судовому рішенні, тому дублювати тіж самі порушення в окремій ухвалі суд вважає зайвим.

Рішення складено з урахуванням перебування судді Хом`якової В.В. у відпустці з 27.03.2023 по 21.04.2023.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Німас Інни Ярославівни про визнання протиправними дій.

Визнати протиправними дії керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Нiмас Iнни Ярославівни щодо затвердження 14.12.2018 актів №89, 96 щодо перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності по справі №522/7717/17, складених 14.01.2019.

Стягнути з керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Нiмас Iнни Ярославівни на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 15.05.2023.

Суддя В.В.Хом`якова