Справа № 607/16902/22
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2023 Справа №607/16902/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора публічного порядку Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Луцик Марії Ігорівни, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до інспектора публічного порядку Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Луцик Марії Ігорівни, Головного управління Національної поліції в Тернопільскій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №156007 від 22.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що постановою інспектора СПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Луцик М. від 22.11.2022 на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки інспектор не виконав вимоги частини 5 ст. 258 КУпАП щодо обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП та долучення його до постанови, оскільки ним зазначалось про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Також, позивач вказав, що поліцейським не забезпечено його прав передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема щодо ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, подання доказів, не роз`яснено права.

Крім цього, позивач вказав, що викладені в оскаржуваній постанові обставини вчинення адміністративного правопорушення не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і про наявність таких доказів не зазначається в оскаржуваній постанові.

Окрім наведеного, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що він повідомив поліцію про те, що закриті ним двері автомобіля, який був залишений на вулиці С. Стрільців у м. Тернополі, були відкриті після того, як він повернувся. Повідомлена ним інформація поліції відповідає дійсності, в той час, як доказів протилежного працівником поліції не надано.

Позивач вказав, що із наведеного слідує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП щодо завідомо неправдивого виклику поліції.

Із вказаних підстав позивач просить визнати протиправними дії інспектора публічного порядку Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області Луцик Марії Ігорівни щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови; визнати протиправними дії інспектора публічного порядку Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області Луцик Марії Ігорівни щодо порушення визначених статтею 279 КУпАП вимог щодо роз`яснення позивачу його прав і обов`язків під час розгляду справи; скасувати постанову інспектора публічного порядку Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області Луцик Марії Ігорівни від 22.11.2022 серії ГАБ №156007 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Додатково позивачем ОСОБА_1 було подано заяву в якій позивач вказав, що відповідачем було здійснено незаконне затримання позивача, законних підстав для якого не було та яке було здійснено із порушенням вимог чинного законодавства України. Також, про факт затримання не були повідомлені родичі позивача, центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, в зв`язку із чим позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо не повідомлення родичів позивача про місце його перебування під час адміністративного затримання, як того вимагають приписи ч.2 ст. 261 КУпАП; визнати протиправними дії відповідача щодо не складання протоколу про адміністративне затримання позивача; визнати протиправними дії відповідача щодо порушення вимог частин 1-3 статті 261 КУпАП та пункту 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно негайного повідомлення регіонального центру після фактичного затримання позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки виниклий між сторонами спір можливо вирішити на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суд вважає, що їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У силу вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

За результатами розгляду справи по суті судом встановлено наступне.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №156007 від 22.11.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки 22.11.2022, близько 18 год. 20 хв., громадянин ОСОБА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що виявив відчинені двері в своєму автомобілі марки Део Ланос державний номерний знак НОМЕР_1 , який припаркований на вулиці Січових Стрільців в м. Тернополі, хоча цього факту насправді не було.

Положеннями ст. 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Із письмових матеріалів справи та наданих на вимогу суду відеозаписів із нагрудних камер поліцейських судом не встановлено, що позивачу ОСОБА_1 у послідовній та зрозумілій формі роз`яснювались його права під час притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до положень ст. 279 КУпАП.

Крім цього, положеннями ст. 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, зокрема із змісту відеозаписів із нагрудної камери поліцейської вбачається, що позивач ОСОБА_1 не визнавав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КупАП та не погоджувався із винесеною щодо нього постановою, а тому за вказаних обставин, інспектор поліції Луцик М.І., яка складала оскаржувану постанову, зобов`язана була скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, який мав бути долучений до постанови у справі про адміністративне правопорушення, чого зроблено не було, всупереч положенням ч.5 ст. 258 КУпАП.

Крім цього, судом встановлено, що 22.11.2022 позивач ОСОБА_1 повідомив на телефонну лінію 102 про те, що ним виявлено відчинені двері у його автомобілі, який він припарковав на АДРЕСА_1 .

За результатами з`ясованих обставин справи інспектор поліції Луцик М.І. дійшла висновку, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки фактів, повідомлених ОСОБА_1 на телефонну лінію «102» насправді не було.

За результатами розгляду справи по суті судом не встановлено і стороною відповідача не доведено того факту, що позивач у справі ОСОБА_1 , 22.11.2022, діяв умисно і мав на меті здійснити неправдивий виклик поліції, оскільки зазначений працівником поліції в оскаржуваній постанові висновок про те, що повідомлених ОСОБА_1 на лінію «102» фактів насправді не було є голослівним і в його підтвердження не подано належних та допустимих доказів.

За даних обставин, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність складу адміністративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , визнаючи протиправною та скасовуючи оскаржувану постанову, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про скасування постанови по справі адміністративне правопорушення, підлягає до задоволення.

Вимоги позивача ОСОБА_1 пов`язані із його незаконним адміністративним затриманням до задоволення не підлягають, оскільки за результатами розгляду справи, зокрема за результатами дослідження відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції, судом не встановлено того факту, що по відношенню до позивача ОСОБА_1 22.11.2022, в ході його притягнення до адміністративної за ст. 183 КУпАП, застосовувалось адміністративне затримання.

Крім цього, суд зазначає, що інспектор поліції Луцик М.І. не може виступати н6алежним відповідачем у справі виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 183 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин позовні вимоги до інспектора поліції Луцик М.І. до задоволення не підлягають, як до неналежного відповідача.

Отже, належним відповідачем у даній справі є не інспектор поліції Луцик М.І., яка є працівником територіального органу поліції, а саме Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, яке було залучене судом до участі в справі в якості належного відповідача, з метою не порушення прав позивача на належний та ефективний судовий захист.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №156007 від 22.11.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст. 183 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень - скасувати, а провадження у справі закрити.

У задоволенні решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ., ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, адреса: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич