Справа № 380/9431/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
з участю секретаря судового засідання Зінчук Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 380/9431/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, у справі № 380/9431/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, апеляційний суд при вирішенні цієї заяви зазначає наступне.
Апеляційний суд встановив те, що 26 жовтня 2022 року Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в справі № 380/9431/20 скасував та прийняв постанову, якою адміністративний позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Тернопільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600076/2 від 31.08.2020 року;

Визнав протиправною та скасував картку відмови Тернопільської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2020/00350.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби сплачений за подання позову судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд, при прийнятті вказаної вище постанови, не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач на правову допомогу.

Як передбачено частиною 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Апеляційний суд встановив те, що вартість правничих послуг, які надав адвокат складає 12000 грн.

Згідно із актом наданих послуг від 29.09.2019 року № 29-09/1, адвокат надав позивачу такі послуги:

- консультація - 1000 грн.;

- аналіз документів - 1000 грн.;

- написання позовної заяви - 4000 грн.

- гонорар адвоката - 6000 грн.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Проаналізувавши види послуг, які надані адвокатом, і з врахуванням правової норми статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», апеляційний суд встановив, що такої послуги, як аналіз документів цей закон не передбачає.

Такий вид правової роботи, на думку апеляційного суду, охоплюється послугою із складання позовної заяви чи наданням консультації.

Тому, апеляційний суд вважає, що витрати на аналіз документів в сумі 1000 грн. не відшкодовуються.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас у акті наданих послуг не зазначено час витрачений адвокатом на надання кожної правової послуги, внаслідок чого, апеляційний суд не може порівняти розмір гонорару адвоката із витраченим часом на надання правової допомоги.

Водночас, виходячи із критерію розумності, апеляційний суд вважає, що такий розмір є завищеним, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаної роботи.

Враховуючи те, що гонорар адвоката є оплатою за його роботу, в тому числі, за надання консультації, написання позовної заяви, тощо, відшкодування витрат на консультацію і написання позовної заяви призведе до подвійного відшкодування витрат на одну і туж роботу (послугу)

Отже, підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на гонорар адвокату в сумі 4000 грн.

У зв`язку з цим, заяву про ухвалення додаткового судового рішення необхідно задовольнити та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову по справі № 380/9431/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту додаткової постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Додаткова постанова складена 15.05.2023 року