Справа № 140/12/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстрейд Україна» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екстрейд Україна» (далі позивач, ТзОВ «Екстрейд Україна») звернулося із позовом до Волинської митниці (далі відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2022/000013/2 від 23.11.2022.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.11.2021 між ТзОВ «Екстрейд Україна» та компанією «Raw-Pol Stefanski Spolka Komandytowo-Akcyjna» (Акціонерно-командитне товариство Рав-Поль Стефанський, Республіка Польща) укладено контракт №01-11 на оптову купівлю-продаж товарів. Відповідно до п.п.3.1, 3.7 контракту сторони погодили умови поставки товару - FCA Юліанів (Польща) згідно правил «Інкотермс 2000»; продавець передає покупцю разом з товаром експорту фактуру, специфікацію на товар та CMR (міжнародну товаротранспортну накладну).

На виконання умов вказаного контракту ТзОВ «Екстрейд Україна» придбало в компанії «Raw-Pol Stefanski S.K.A.» товар (одяг і взуття), відповідно до рахунку-фактури (Invoice) FSE361122Е від 10.11.2022.

З метою митного оформлення придбаного товару 22.11.2022 декларантом Волинської Торгово-промислової палати Нестерук Т.М. подано до Волинської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №22UA96U5, у якій зазначено 7 товарних позицій та митну вартість товару визначено за основним - першим методом.

Для підтвердження митної вартості товару до митної декларації було додано пакувальний лист б/н від 10.11.2022, рахунок-проформу PRN3361122 від 08.11.2022, рахунок-фактуру FSE361122Е від 10.11.2022, автотранспортну накладну (CMR) б/н від 10.11.2022, платіжне доручення №25 від 08.11.2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг СФ-0000149 від 16.11.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №37 від 16.11.2022, контракт №01-11 від 08.11.2022, митну декларацію країни відправлення 22PL445010E3007811 від 10.11.2022.

Однак, Волинська митниця не погодилася із зазначеною декларантом митною вартістю. 23.11.2022 року службовою особою Волинської митниці видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA205080/2022/000272. Зазначеною карткою митним органом відмовлено в прийнятті поданої для митного оформлення митної декларації та винесено рішення від 23.11.2022 UА205080/2022/000013/2 про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару змінилась, що відповідно призвело до надмірної сплати митних платежів, а саме ввізне мито в розмірі 16216,30 грн та ПДВ в розмірі 35675,86 грн.

23.11.2022 декларантом подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA08U0, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UА205080/2022/000013/2 від 23.11.2022 позивач вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому вказує, що при здійсненні митного оформлення товару ТзОВ «Екстрейд Україна» надало усі наявні документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а відповідач в свою чергу не навів у спірному рішенні необхідних посилань на належні докази, які стали підставою для його прийняття.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.55).

Відповідач у поданому відзиві (а.с.59-65) позовні вимоги «Екстрейд Україна» вважає безпідставними та вказує, що відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, ст.257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТзОВ «Екстрейд Україна» було подано МД №22UA96U5 від 22.11.2022 на 7 товарних позицій (одяг і взуття) та перелік документів, визначених в гр.44 МД, а саме: пакувальний лист б/н від 10.11.2022; рахунок-проформа №PRN361122 від 08.11.2022; рахунок-фактура №FSE361122Е від 10.11.2022; автотранспортна накладна б/н від 10.11.2022; декларація про походження товару №FSE361122Е від 10.11.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №25 від 08.11.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000149 від 16.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №37 від 16.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (Специфікація) від 08.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №01-11 від 08.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №206 від 21.07.2020; декларація відповідності б/н від 27.07.2020; декларація відповідності б/н від 04.01.2021; повідомлення б/н від 21.11.2022; копія митної декларації країни відправлення №22PL445010E3007811 від 10.11.2022.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: загальна вартість товару, зазначена в експортній декларації №22PL445010E3007811 від 10.11.2022 21749 PLN (польських злотих) не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 10.11.2022 №FSE361122Е 20634.78 PLN. Митна вартість згідно даної МД товару № 6 становить - 19486,85 грн, а згідно експортної декларації 22PL445010E3007811 від 10.11.2022 вартість товару №6 20144,23 грн (1pln -7.959грн). Митна вартість згідно даної МД товару №7 становить 56451,85 грн, а згідно експортної декларації 22PL445010E3007811 від 10.11.2022 вартість товару №7 58490.69 грн (1pln 7.959грн).

Різниця у вартості товарів, визначеній у експортній декларації та рахунку фактурі, призвела до обґрунтованого сумніву митного органу щодо дійсної вартості товару, оскільки така невідповідність у сумах в польських злотих не пояснюється жодними іншими документами, наданими декларантом під час здійснення митного оформлення, та жодним чином не була спростована позивачем у адміністративному позові.

Зважаючи на наявні розбіжності в поданих до митного оформлення документах, а також спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару, декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару (6, 7) для широкого кола осіб; 2) висновок про якісні та вартісні характеристики товару (6, 7), підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 3) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) розрахунок ціни (калькуляцію).

Проте декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом від 23.11.2022 №8.

Таким чином, оскільки декларантом не було подано витребуваних митницею додаткових документів, за результатами проведеної консультації митницею прийнято рішення про коригування митної вартості. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, а саме на: товар 6 - за митною декларацією МД №UA400040/2022/029297 від 30.08.2021 на рівні 30,26 Дол.США/кг; товар 7- за митною декларацією МД №UA20080/2022/001572 від 10.05.2022 на рівні 30,04 Дол.США/кг.

При цьому митницею використані саме ті МД, за якими позивач здійснив митне оформлення товару за першим методом і відповідно до яких поставлявся той самий товар, оскільки код товару, країна проходження, країна відправлення, умови поставки, виробник товару, відправник, повністю збігаються із даними товару, що був придбаний позивачем.

З наведених підстав відповідач просив в позові відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.99-112). Додатково зазначив, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні та відзиві на адміністративний позов на різницю у вартості товару в експортній митній декларації та рахунку-фактурі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов контракту та відповідно до рахунку-фактури від 10.11.2022 №FSE361122Е вартість товару визначена в доларах США, а не в польських злотих, та становить 4407,53 долари США.

Експортну декларацію оформляв продавець товару на підставі того ж контракту та рахунку-фактури від 10.11.2022 №FSE361122E, при цьому зазначаючи статичну вартість товару у польських злотих з урахуванням офіційного курсу національного банку РП польського злотого щодо долара США та з урахуванням зовнішніх витрат на транспортування товару, які поніс продавець, що підтверджується заявою продавця, яка подавалась до митного оформлення.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що 08.11.2022 між компанією «Raw-Pol Stefanski Spolka Komandytowo-Akcyjna» (Акціонерно-командитне товариство Рав-Поль Стефанський, Республіка Польща), як продавцем, та ТзОВ «Екстрейд Україна», як покупцем, було укладено контракт №01-11 (а.с.23-26), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати товар, в кількості та асортименті згідно з додатками, у власність покупця, а покупець прийняти товари та оплатити його.

Відповідно до пункту 2.1 контракту від 08.11.2022 №01-11 ціна товару визначена в доларах США, євро або польських злотих і вказується у пропозиціях продавця, які становлять додаток до контракту.

Як передбачає пункт 3.1. даного контракту, умови поставки товару ФСА (FCA) Юліанов (Польща) згідно з Міжнародними правилами «Інкотермс 2000». Пунктом 4.2 контракту обумовлені строки платежу передоплата або оплата готівкою при отриманні товару.

На виконання умов вищевказаного контракту позивач придбав у свого контрагента товар (професійне взуття, захисні штани, куртки, рукавиці, термоактивні набори) на загальну суму 4407,54 долари США (20634,78 польських злотих), що підтверджується рахунком-проформою №PRN361122 від 08.11.2022 (а.с.89), платіжним дорученням в іноземній валюті №25 від 08.11.2022 (а.с.82), рахунком-фактурою №FSE361122Е від 10.11.2022 (а.с.27-30, 79зворот-80) та накладною до неї (а.с.31-35, 83зворот-84).

22.11.2022 для митного оформлення ввезеного на територію України товару декларантом позивача подано митниці МД №22UA96U5 (а.с.16-18, 74-75). Митна вартість товару (7 товарних позицій) заявлена за першим методом та становить 161177,57 грн (еквівалентно 4407,54 доларів США).

До митної декларації додано такі документи: пакувальний лист б/н від 10.11.2022; рахунок-проформа №PRN361122 від 08.11.2022; рахунок-фактура №FSE361122Е від 10.11.2022; автотранспортна накладна б/н від 10.11.2022; декларація про походження товару №FSE361122Е від 10.11.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №25 від 08.11.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000149 від 16.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №37 від 16.11.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (Специфікація) від 08.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №01-11 від 08.11.2022; договір про надання послуг митного брокера №206 від 21.07.2020; декларація відповідності б/н від 27.07.2020; декларація відповідності б/н від 04.01.2021; копія митної декларації країни відправлення №22PL445010E3007811 від 10.11.2022 (а.с.76-90).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено розбіжності, а саме: загальна вартість товару, зазначена в експортній декларації №22PL445010E3007811 від 10.11.2022 21749 PLN не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 10.11.2022 №FSE361122Е 20634,78 PLN.

В електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: 1) прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару (6, 7) для широкого кола осіб; 2) висновок про якісні та вартісні характеристики товару (6, 7), підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 3) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) розрахунок ціни (калькуляцію) (а.с.90зворот).

На електронне повідомлення митниці декларант подав заяву від 23.11.2022 №8 про те, що додаткові документи подати не може, так як перелік є вичерпним (а.с.90 зворот).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 23.11.2022 №UA205080/2022/000013/2 (а.с.14-15, 72).

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, зокрема, що митна вартість товару 6, 7, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Згідно статті 54 МК України митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення за МД від 22.11.2022 №22UA96U5 документах встановлено розбіжності: загальна вартість товару, зазначена в експортній декларації №22PL445010E3007811 від 10.11.2022 21749 PLN (польських злотих) не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 10.11.2022 №FSE361122Е 20634.78 PLN. Митна вартість згідно даної МД товару № 6 становить - 19486,85 грн, а згідно експортної декларації 22PL445010E3007811 від 10.11.2022 вартість товару №6 20144,23 грн (1pln -7.959грн). Митна вартість згідно даної МД товару №7 становить 56451,85 грн, а згідно експортної декларації 22PL445010E3007811 від 10.11.2022 вартість товару №7 58490.69 грн (1pln 7.959грн).

Декларанту запропоновано в 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та наведено їх перелік. Декларант не надав інших додаткових документів, які б підтвердили митну вартість.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VIІ ГАТТ 1994 року, МК України, а також вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 2б (статті 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МКУ) та методу 2г (статті 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу

Товар 6 - за митною декларацією МД №UA400040/2022/029297 від 30.08.2021 на рівні 30,26 Дол.США/кг; товар 7- за митною декларацією МД №UA20080/2022/001572 від 10.05.2022 на рівні 30,04 Дол.США/кг. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Одночасно із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 23.11.2022 №UA205080/2022/000272 (а.с.12-13, 73).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №22UA08U0 від 24.11.2022 (а.с.19-22, 97-98).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Зокрема, були подані пакувальний лист б/н від 10.11.2022, рахунок-проформа PRN3361122 від 08.11.2022, рахунок-фактура FSE361122Е від 10.11.2022, автотранспортна накладна (CMR) б/н від 10.11.2022, платіжне доручення №25 від 08.11.2022, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг СФ-0000149 від 16.11.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №37 від 16.11.2022, контракт №01-11 від 08.11.2022, митна декларація країни відправлення 22PL445010E3007811 від 10.11.2022.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Суд зазначає, що як в рахунку-проформі PRN3361122 від 08.11.2022, так і в рахунку-фактурі FSE361122Е від 10.11.2022 ціна товару визначена в доларах США та становить 4407,54 (а.с.79зворот-80, 89). Зазначена сума коштів була сплачена позивачем компанії «Raw-Pol Stefanski Spolka Komandytowo-Akcyjna», про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті від 08.11.2022 №25 (а.с.82).

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Покликання відповідача на розбіжності в загальній вартості товару, зазначеній в експортній декларації №22PL445010E3007811 від 10.11.2022 21749 польських злотих (а.с.42-46), та ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 10.11.2022 №FSE361122Е 20634,78 польських злотих (а.с.27-30), не заслуговує на увагу, оскільки вартість товару за контрактом визначена в доларах США, а не в польських злотих.

Крім того, експортна декларація є додатковим документом, а не основним, який може за наявності надаватись декларантом для підтвердження митної вартості товару, при цьому така декларація заповноється продавцем товару із зазначенням статистичної вартості товару, враховуючи відповідний курс польського злотого до долара США та з врахуванням витрат на транспортування товару, які поніс продавець.

Отже, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару 6, 7, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 23.11.2022 №UA205080/2022/000013/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18).

У заявленому адміністративному позові позивач просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 8800 грн.

В підтвердження обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 15.12.2022 №73/22 (а.с.113-115), акт виконаних робіт №1 від 14.02.2023 (а.с.116).

Так, згідно з пунктом 5.1 договору від 15.12.2022 №73/22, укладеного між ТзОВ «Екстрейд Україна» (клієнт) та адвокатом Таргонієм П.В., за надану адвокатом правову допомогу клієнт сплачує гонорар в розмірі, визначеному сторонами відповідно до додаткової угоди до договору та/або згідно акту виконаних робіт.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 14.02.2023 адвокатом надані наступні послуги на загальну суму 8800 грн:

- з`ясування фактичних обставин справи в клієнта (кількість затраченого часу 2 год, вартість послуги за 1 год 500 грн) вартість послуги 1000 грн;

- підготовка позовної заяви та додатків до неї (кількість затраченого часу 4 год, вартість послуги за 1 год 500 грн) вартість послуги 2000 грн;

- вивчення відзиву, законодавства та судової практики, на які містяться посилання у відзиві (кількість затраченого часу 2 год, вартість послуги за 1 год 500 грн) вартість послуги 1000 грн;

- підготовка та подача відповіді на відзив (кількість затраченого часу 4 год, вартість послуги за 1 год 500 грн) вартість послуги 2000 грн;

- оплата послуг перекладу (акт, рахунок та квитанція додаються) 2800 грн.

Актом виконаних робіт визначені умови оплати - протягом 60 днів з моменту його підписання.

Разом з тим, актом виконаних робіт №28/12/22 від 28.12.2022, складеним і підписаним ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, та адвокатом Таргонієм П.В., як замовником, підтверджується надання послуг перекладу з англійської, польської мов на суму 2800 грн згідно рахунку 27/12/22 від 27.12.2022. Такі послуги були оплачені адвокатом 27.12.2022, про що свідчить квитанція Монобанку (а.с.117-119).

У клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач вказав, що за існуючої судової практики з розгляду вказаної категорії справ підготовка даної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала значних затрат часу та коштів. Крім того, зазначив, що послуга зі з`ясування фактичних обставин справи охоплюється загальною діяльністю адвоката, а включення до витрат оплати послуг перекладача є безпідставним, оскільки стаття 254 МК України передбачає обов`язок декларанта подавати до митного оформлення оригінали документів разом з їх перекладом. З огляду на викладене просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги (а.с.122-124).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що послуги щодо вивчення фактичних обставин справи, відзиву відповідача, законодавства і судової практики не є послугами, наданими в межах правової допомоги, оскільки така діяльність адвоката має на меті саме складання позовної заяви і відзиву, що в свою чергу і є правовою допомогою.

Водночас твердження відповідача про безпідставність заявлених до стягнення витрат адвоката на оплату послуг перекладача є необгрунтованими, оскільки за умовами договору від 15.12.2022 №73/22 клієнт надав повноваження адвокату самостійно обирати, зокрема, перекладачів та залучати їх на договірних засадах до виконання завдань клієнта (пункт 1.5).

До позовної заяви додані документи та їх переклад з англійської, польської мов, що виконаний Бюро перекладів «Азбука», керівник ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, розмір витрат перекладача, понесених адвокатом за дорученням позивача, підтверджується належними доказами, а саме актом виконаних робіт, рахунком та квитанцією.

При цьому, згідно із статтею 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, доводи митниці про те, що декларант зобов`язаний надати переклад документів до митного оформлення, не узгоджуються з нормами митного законодавства. Відповідач не надав доказів того, що документи були на вимогу митниці перекладені під час митного оформлення і у позивача не було підстав здійснювати їх повторний переклад.

Враховуючи вищевикладене, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі до 6800 грн, відтак решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 9281 грн, з яких 2481 грн витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, 6800 грн витрати на правову допомогу.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.11.2022 №UA205080/2022/000013/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстрейд Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати в сумі 9281,00 грн (дев`ять тисяч двісті вісімдесят одна грн 00 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екстрейд Україна» (44700, Волинська обл., м.Володимир, вул.Мономаха, 8, );

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Любомльський р-н, с.Римачі, вул.Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій