Справа № 380/1861/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1861/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області винести нове рішення, яким ОСОБА_1 призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зарахувавши до стажу по Списку №2 періоди роботи в районі Крайньої Півночі на пільговій посаді згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 та пільгових довідок, починаючи з 07.12.2022 з урахуванням заборгованості.

Також просить допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із заявою від 02.12.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням від 09.11.2022 №38 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки страховий стаж складає 19 років 10 місяців 11 днів, стаж роботи не підтверджений. До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території РФ, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків та періоди роботи згідно довідок, виданих ДП Полтавнафтогазгеологія від 18.12.2020 №1-9/12-19/571, №1-9/12-19/572. Вважає, що вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу роботи при призначенні пенсії, оскільки документально підтверджені відповідними записами в трудовій книжці та довідками. З урахуванням зазначеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27.02.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 19 років 10 місяців 11 днів, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджено. До страхового стажу не зараховано період роботи на території Російської Федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок виданих ДП Полтавнафтогазгеологія від 18.12.2020 №1-9/12-19/571, №1-9/12-19/572, оскільки довідки видані арбітражним керуючим. За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 09.11.2022 №38 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління ПФУ у Львівській області від 09.11.2022 №38 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Відповідач зазначає, що відповідач-1 діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

09.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За результатом такого опрацювання рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №38 від 09.11.2022 відмовлено у призначенні пенсії, в обґрунтування якого зазначено таке.

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Працює. Дата звернення через ВЕБ портал Пенсійного фонду України 02.11.2022. Вік : 56 років 11 місяців 11 днів. Страховий стаж особи становить 19 років 10 місяців 11 днів. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не підтверджено.

За результатами доданих документів до страхового стажу не зараховано :

періоди роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. Зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав здійснюється за умови сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць Співдружності Незалежних Держав на території яких провадилась трудова діяльність.

До пільгового стажу не зараховано:

період роботи згідно довідок виданих ДП Полтавнафтогазгеологія від 18.12.2020 №1-9/12-19/571, №1-9/12-19/572, оскільки довідки видані арбітражним керуючим. Для зарахування періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати рішення комісії Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Позивач не погодився з таким рішенням, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_2 , що належить позивачу, та установлено, що вона містить записи про періоди роботи ОСОБА_1 , у ДП Полтавнафтогазгеологія помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловини на нафту та газ, ЗАТ Науково-виробничому об`єднанні УренгойГеоРесурс, ООО Новоуренгойское УБР на посаді бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ.

Разом із тим, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач 1 керується двома мотивами відсутністю у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу та відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів від 15 квітня 1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, суд зазначає, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Як вже вказувалося судом із посиланням на статтю 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, пункт 1 Порядку №637, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок №22-1) для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, а за період роботи починаючи з 01.01.2004 - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дослідивши матеріалів справи, судом встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідок №95 від 24.06.2009; №869 від 17.12.2007; №2025 від 31.10.2008; №1920 від 13.10.2009; №2281 від 24.12.2009; №162 від 13.02.2011; №2290 від 25.12.2011; №1741 від 12.11.2012; №1609 від 12.10.2013; №1562 від 10.09.2014; №566 від 10.07.2015; №1188 від 11.07.2016; №220 від 07.09.2020; №305 від 21.11.2020 позивач працював у ДП Полтавнафтогазгеологія, ЗАТ Науково-виробничому об`єднанні УренгойГеоРесурс, ООО Новоуренгойское УБР.

В оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилається на те, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. Зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав здійснюється за умови сплати страхових внесків до відповідних фондів держав учасниць Співдружності Незалежних Держав на території яких провадилась трудова діяльність.

13 березня 1992 Україна стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода від 13.03.1992).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Проте, суд вказує, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Відповідно до частини другої та третьої статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

При цьому суд зазначає, що та обставина коли за іноземних осіб, які працювали на території РФ, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення вчинене підприємствами.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_2 на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Щодо пільгового стажу позивача, то в оскаржуваному рішенні зазначено, що період роботи згідно довідок виданих ДП Полтавнафтогазгеологія від 18.12.2020 №1-9/12-19/571, №1-9/12-19/572 не зараховано, оскільки довідки видані арбітражним керуючим. Для зарахування періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати рішення комісії Пенсійного фонду України з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Згідно довідок №1-9/12-19/572 , №1-9/12-19/571 від 18.12.2020 виданих арбітражним керуючим (ліквідатором) І.М. Авраменко, підтверджено пільговий характер роботи ОСОБА_1 з 12.02.1986 по 31.12.1991; з 01.01.1992 по 10.06.1998; з 11.06.1998 по 25.05.2001.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 (далі - Постанова №18-1), Пенсійний фонд України визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника.

Відповідно до пункту 11 Постанови №18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу. Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Згідно з пунктом 6 Постанови №18-1 основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

З аналізу змісту Постанови №18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку №637.

Разом з тим, Порядок № 637, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

З наведеного встановлено, що звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, мало б тоді, коли у трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 у справі №127/9289/17.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Згідно зі статтею 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України Про пенсійне забезпечення є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Також суд звертає увагу на те, що в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 09.11.2022 №38 відповідачем взагалі не зазначено інформацію про періоди роботи позивача із зазначенням дат прийняття та звільнення, а також підприємств, на яких набутий відповідний стаж, які враховані та які не враховані позивачу для підтвердження права на пільгову пенсію.

Наведені обставини у сукупності свідчать про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.11.2022 №38 про відмову у призначенні пенсії та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи, підтверджені записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 , з урахуванням вже врахованих періодів.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці НОМЕР_3 та довідками №95 від 24.06.2009; №869 від 17.12.2007; №2025 від 31.10.2008; №1920 від 13.10.2009; №2281 від 24.12.2009; №162 від 13.02.2011; №2290 від 25.12.2011; №1741 від 12.11.2012; №1609 від 12.10.2013; №1562 від 10.09.2014; №566 від 10.07.2015; №1188 від 11.07.2016; №220 від 07.09.2020; №305 від 21.11.2020; №1-9/12-19/572, №1-9/12-19/571 від 18.12.2020.

Суд звертає увагу на те, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не вирішено питання щодо врахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності стажу позивача для призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи наведене вище, у спірних правовідносинах суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з 02.11.2022, з врахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового і пільгового стажу спірних періодів роботи позивача та прийняти відповідно рішення.

Таким чином, вимога про зобов`язання призначити пенсію позивачу за встановлених обставин є передчасною.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо вимоги позивача про звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно пункту 1 частини другої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що суд при вирішенні даного спору не приймав рішення про стягнення присуджених сум, відсутні підстави для звернення даного рішення до негайного виконання.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.11.2022 №38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу періоди роботи, підтверджені записами у трудовій книжці НОМЕР_3 , з урахуванням вже врахованих періодів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці НОМЕР_3 та довідками №95 від 24.06.2009; №869 від 17.12.2007; №2025 від 31.10.2008; №1920 від 13.10.2009; №2281 від 24.12.2009; №162 від 13.02.2011; №2290 від 25.12.2011; №1741 від 12.11.2012; №1609 від 12.10.2013; №1562 від 10.09.2014; №566 від 10.07.2015; №1188 від 11.07.2016; №220 від 07.09.2020; №305 від 21.11.2020; №1-9/12-19/572, №1-9/12-19/571 від 18.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно його заяви від 02.11.2022, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.