Справа № 420/4932/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4932/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (, місцезнаходження: 68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Е) до Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місце знаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 березня 2023 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (, місцезнаходження: 68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Е) до Київської митниці (, місце знаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А), в якій позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000017/2 від 16.02.2023 року.

Ухвалою від 15 березня 2023 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи на підставі ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов контракту укладеного між позивачем та компанією JSC Benko Servisas (Литва) було поставлено товар.

Поставка товару здійснювалась на умовах FСА, згідно Інкотермс 2010.

16.02.2023 року уповноважена позивачем особа звернулась до митного органу з електронною митною декларацією № 23UA91U0 та пакетом документів для митного оформлення товару.

До митної декларації позивачем було надано:

- Рахунок-фактура (інвойс) від 20.01.2023 року;

- Сертифікат якості від 20.01.2023 року;

- Автотранспортна накладна від 14.02.2023 року;

- Сертифікат про проходження товару від 10.02.2023 року;

- Документ, що підтверджує перевезення від 16.02.2023 року;

- Контракт від 01.08.2019 року;

- Договір про надання послуг митного брокера від 25.04.2019 року;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації від 26.02.2023 року;

- Ветеринарний сертифікат.

Однак, при оформленні митної декларації позивачу було відмовлено та 16.02.2023 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000144 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000017/2.

Підставою для відмови зазначено, що надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Зокрема, в п.1.1 контракту поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п. 1.3 контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Також, відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі.

На думку позивача до митного оформлення було надані всі наявні у декларанта документи, та відповідачем не зазначено жодних розбіжностей у наданих позивачем документах.

Також позивач зазначив, що відповідачем було застосовано резервний метод без намагання застосувати інші методи для визначення митної вартості товару та прийняття рішення про її коригування є протиправними та підлягають скасуванню.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

На виконання ухвали суду 31.03.2023 року (вхід. № ЕС/2759/23) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з огляду на те, що 16.02.2023 до митного оформлення у відділ митного оформлення № 1 митного поста «Вишневе» декларантом ТОВ "Аквафрост" подано митну декларацію на товар №1: « Філе оселедця (Clupea harengus), морожене метелик) - зрізані паралельно хребту правий та лівий боки рибин, здвоєні без розтину по спинці (без голови, кишок, луски; зі шкірою; на спинках присутні плавці або залишки кісток основ плавців), із дрібними кістками у м`язовій тканині, видалити які цілком неможливо та вилученими хребтами та реберними кістками. Не піддана тепловій обробці, не солона, без вмісту спецій (прянощів). Розмірний ряд: 5- 8шт/кг.», якій присвоєно номер № UA100060/2023/403591.

Під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 16.02.2023 №UA100060/2023/403591 встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально).

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, які не надано до митного оформлення. Також відсутні пакувальний лист та декларація виробника, наявність яких передбачена пунктом 1.3 вказаного контракту.

2. Відповідно до п. 3.1 контракту за замовленням покупця на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження товару постачальник висилає по e-mail проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження. Проформаінвойс не надана.

3. Згідно з п. 5.3 контракту сума, умови і валюта платежу повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку товару, а п. 5.4 контракту передбачено, що платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Слід зазначити, що у інвойсі № BZ23 Nr./No 0048 від 20.01.2023 відсутні умови платежу. Додатки до контракту також декларантом до митного оформлення не надавались та інформація про них відсутня у гр. 44 МД. Документ про здійснення оплати за товар до митного оформлення не надавався, хоча згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. А приписи ч. 1 ст. 53 МКУ та п. 3 ч. 1 ст. 266 МКУ покладають на декларанта обов`язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, зокрема, документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

4. Також відповідно до поданих до митного оформлення документів неможливо перевірити відомості, що підтверджують вартість транспортних витрат.

Частиною 3 ст. 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Проте, 16.02.2023 декларантом подано заяву № 10570 про відмову надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Також, представник зазначає, що посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МКУ та 16.02.2023 винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000017/2 та у зв`язку з цим видано також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100060/2023/000144.

Після здійснення коригування митної вартості, товар був випущений у вільний обіг на підставі розділу Х МКУ шляхом надання гарантій відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ за митною декларацією від 16.02.2023 №UA100060/2023/403661.

Через канцелярію суду 07.04.2023 року (вхід.№ 10876/23) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягає на задоволенні позовних вимог.

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» зареєстровано 20.10.2005 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Чорноморська державна податкова інспекція.

Основним видом діяльності є 10.20 перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків.

Судом встановлено, що з метою здійснення господарської діяльності між ТОВ «Аквафрост» (Україна, покупець) та компанією JSC Benko Servisas (Литва, постачальник) було укладено контракт № 01/08/19 від 01.08.2019 року, відповідно до умов якого постачальник поставляє товар, який вказується у додатках до цього контракту. (п.1.1 Контракту)

Поставка здійснюється на адресу покупця. Покупець приймає товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з постачальником. (п. 1.2 Контракту)

Відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортну накладну 1шт, сертифікат походження (якщо є) 1 оригінал 3 копії, якісний сертифікат виробника 1 оригінал 3 копії, декларація виробника 1 оригінал 3 копії, ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми 1 оригінал, виписаний на кожний контейнер/автомобіль окремо, пакувальний лист 1 оригінал 3 копії, інвойс 3 оригінали.

Поставка товарів за цим договором повинна здійснюватися покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту. (п.3.2 контракту)

Ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені сторонами. Вони вказуються в інвойсі і/або додатку на кожну поставку окремо. (п.4.1 контракту)

Сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку. (п.5.3 контракту)

Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. (п.5.4 контракту)

Товари повинні бути відправлені в експортній упаковці, що відповідає типу товару та стандарту країни постачальника (п.6.1 контракту)

Маркування товару обумовлюється сторонами додатково до кожної окремої поставки. (п. 6.2 контракту)

Також, судом встановлено, що 25.04.2019 року між позивачем та ТОВ «СТАР БРОК СЕРВІС» (виконавець) було укладено договір № 25-04-19 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів.

Так, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту, постачальником було поставлено товар згідно Інвойсу № BZ23 №0048 від 20.01.2023 року загальною вагою 19500 кг, за ціною 1500 дол США, на загальну суму відповідно до курсу Євро 27084,77 Євро.

Також у вказаному інвойсі зазначено, що поставка відбувається на підставі контракту № 01/08/19 від 01.08.2019 року та на умовах FCA Клайпеда.

Відповідно до довідки №1/22 від 16.02.2023 року наданої ТОВ «ТАР-Укртранс» вартість перевезення вантажу згідно заявки № 25 від 13.02.2023 року по маршруту: Клайпеда, Литва Київ, Україна автомобілем DAF BI5400CP/BI1185XM (водій ОСОБА_1 ) складає: по території іноземної держави м.Клайпеда, Литва м/п Ягодин, Україна 48000,00 грн, м/п Ягодин, Україна м. Київ. Україна 10000,00 грн. Страхування вантажу не проводилось.

Відповідно до умов податкового законодавства, 16.02.2023 року представником позивача було подано електронну митну декларацію 23UA91U0 разом з необхідним пакетом документів для митного оформлення товару.

До митної декларації позивачем було надано:

- Рахунок-фактура (інвойс) від 20.01.2023 року;

- Сертифікат якості від 20.01.2023 року;

- Автотранспортна накладна від 14.02.2023 року;

- Сертифікат про проходження товару від 10.02.2023 року;

- Документ, що підтверджує перевезення від 16.02.2023 року;

- Контракт від 01.08.2019 року;

- Договір про надання послуг митного брокера від 25.04.2019 року;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації від 26.02.2023 року;

- Ветеринарний сертифікат.

Сторонами не заперечується, що на запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про відмову у наданні додаткових пояснень та документів.

Суд встановив, що Київською митницею 16.02.2023 року за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA100060/2023/000017/2 та винесено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000144.

Підставами для коригування митної вартості зазначено:

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17, поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п. 1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п. 5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./No0048 від 20.01.2023.

2. Документ про здійснення оплати за товар до митного оформлення не надавався.

3. Відповідно до наданих документів неможливо перевірити відомості, що підтверджуються вартість транспортних витрат. До митного оформлення декларантом не надано такі документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Не погодившись з прийнятими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, та матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про корегування митної вартості товарів № UA100060/2023/000017/2 від 16.02.2023, а саме:

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п. 1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п. 5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./No0048 від 20.01.2023.

2. Документ про здійснення оплати за товар до митного оформлення не надавався.

3. Відповідно до наданих документів неможливо перевірити відомості, що підтверджуються вартість транспортних витрат. До митного оформлення декларантом не надано такі документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

Суд встановив, та сторонами не заперечується, що на запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про відмову у наданні додаткових пояснень та документів.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов такого висновку.

Стосовно зазначення митним органом що «в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17, поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п. 1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п. 5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./No0048 від 20.01.2023», суд зазначає таке.

Як вже було встановлено судом, відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортну накладну 1шт, сертифікат походження (якщо є) 1 оригінал 3 копії, якісний сертифікат виробника 1 оригінал 3 копії, декларація виробника 1 оригінал 3 копії, ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми 1 оригінал, виписаний на кожний контейнер/автомобіль окремо, пакувальний лист 1 оригінал 3 копії, інвойс 3 оригінали.

Позивач стверджує, що при здійсненні митного оформлення товару ним до митного органу було надано всі наявні в нього документи га підтвердження здійснення господарської операції та отримання товару на підставі договору, а саме: Рахунок-фактура (інвойс) від 20.01.2023 року; Сертифікат якості від 20.01.2023 року; Автотранспортна накладна від 14.02.2023 року; Сертифікат про проходження товару від 10.02.2023 року; Документ, що підтверджує перевезення від 16.02.2023 року; Контракт від 01.08.2019 року; Договір про надання послуг митного брокера від 25.04.2019 року; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації від 26.02.2023 року; Ветеринарний сертифікат.

А тому, твердження відповідача про ненадання вказаних документів відхиляються судом у зв`язку з тим, що такі документи були надані.

Щодо твердження відповідача, що у інвойсі відсутні умови платежу та до митного оформлення не було надано документів на підтвердження здійснення оплати за товар, суд зазначає, що відповідно до п. 5.3 та 5.4 вказаного контракту сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку. Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Так, дослідивши надану до суду копію інвойсу судом було встановлено, що в ньому містяться платіжні реквізити для оплати за товар, кількість, вага та ціна замовленого товару.

Таким чином, з урахуванням п. 5.4 Контракту, можна дійти висновку, що на час митного оформлення товару оплата за товар не відбулась, адже контрактом передбачена можливість відстрочення платежу. А так як, сторони договору вільні у виборі умов контракту, суд доходить висновку, що вказані доводи відповідача є необґрунтованими.

А також, стосовно не надання документів на підтвердження понесених позивачем транспортних витрат, суд зазначає, що терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту відповідно до п.3.2 контракту.

Так, відповідно до інвойсу № BZ23 Nr./No0048 від 20.01.2023 вказано умови поставки FCA Klaipeda.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 FCA (вільний перевізник) - продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані.

Декларантом на підтвердження здійснення перевезення товару до необхідного місця прийому товару до митного оформлення було надано довідку за підписом директора ТОВ «ТАР-Укртранс» № 1/22 від 16.02.2023 року, відповідно до якої встановлено, що вартість перевезення вантажу згідно заявки № 25 від 13.02.2023 року по маршруту: Клайпеда, Литва Київ, Україна автомобілем DAF BI5400CP/BI1185XM (водій ОСОБА_1 ) складає: по території іноземної держави м.Клайпеда, Литва м/п Ягодин, Україна 48000,00 грн, м/п Ягодин, Україна м. Київ. Україна 10000,00 грн. Страхування вантажу не проводилось.

Також до митного органу було надано автотранспортну накладну від 14.02.2023 року.

Відтак, твердження відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість транспортних витрат є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

Сторони є вільними в укладенні зовнішньоекономічного договору, а тому відсутність прямо зазначеної статті щодо надання знижки покупцю у контракті або відсутність узгодження у письмовій формі наданої знижки, яка чітко передбачена інвойсом, не може вплинути на митну вартість імпортованого товару та свідчити про недостовірність наданих позивачем документів на підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було надано всі наявні документи на підтвердження заявленої ціни товару.

З урахуванням наведених та встановлених судом обставин, вказані в рішенні доводи відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Суд вважає, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вище викладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оцінюючі встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (, місцезнаходження: 68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Е) до Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місце знаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місце знаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А) про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000017/2 від 16.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місце знаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (, місцезнаходження: 68094, Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Е) судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко