Справа № 420/4529/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4529/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2015, 2016, 2019, 2020, 2021 роки у загальній кількості 120 календарних днів;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2015, 2016, 2019, 2020, 2021 роки у загальній кількості 120 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при згідно з наказу №1869 о/с Начальника ГУ Національної поліції в Одеській області від 30.11.2022 року підполковника поліції ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Одеській області було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII за станом здоров`я (через хворобу) з 01 грудня 2022 р, яким зокрема, наказано сплатити грошову компенсацію за 41 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2022 року до дня звільнення.

Також позивач зазначає, що йому надавались щорічні відпустки, але під час знаходження у відпустці він декілька разів хворів. Так у 2016 році під час відпустки з 01.06.2016 по 17.07 2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні тривалістю 16 діб з 08.06.2016 по 23.06.2016 року, що підтверджується епікризом №377. Таким чином позивач вважає, що у нього залишилась частина невикористаної відпустки за 2016 рік у розмірі 16 календарних днів, компенсація за які не була нарахована та виплачена. Під час відпустки за 2019 рік з 09.01.2022 по 22.02.2022 року, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні тривалістю 15 діб з 13.02.2020 по 27.02.2020 року, що підтверджується епікризом № 90. Таким чином у позивача залишилась частина невикористаної відпустки за 2019 рік у розмірі 10 календарних днів, компенсація за які не була нарахована та виплачена.

За твердженням позивача, всього за період служби в Національній поліції з 2015 року по 2022 р. загальна кількість днів невикористаної відпустки складає 120 календарних днів, компенсація за які не була нарахована та виплачена.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача вказує, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. Позивач у встановленому порядку наказ про звільнення від 30.11.2022 № 1869 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, не оскаржував, доказів протилежного до суду не надав. Таким чином, без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошової компенсації за невикористану частину відпустки за 2015, 2016, 2019, 2020, 2021 роки є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260.

Щодо доводів ОСОБА_1 про перебування на лікарняному під час знаходження у відпустці представник відповідача зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Згідно інформації, наданої управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області у листі від 17.03.2023 року № 9/2188, інформації щодо перебування на лікарняному Василенка О.В. та продовження відпустки в період 08 червня 2016 року до 23 липня 2016 року та з 13 лютого 2022 року до 27 лютого 2022 року не надходило, тобто позивач не звертався до ГУНП в Одеській області із відповідними заявами, рапортами про продовження відпустки у зв`язку із захворюванням, доказів протилежного ОСОБА_1 до суду не надано.

Враховуючи викладене, за твердженням представника відповідача, законних підстав для визнання невикористаними 16 календарних днів та 10 календарних днів невикористаною відпусткою у зв`язку із перебуванням на лікарняному у періоди з 08.06.2016 по 23.06.2016 року та 13.02.2020 по 27.02.2020 року не має, більш того, відповідних нормативно-правових актів з даного питання Головним управлінням не видавалося.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року, внаслідок чого підстав для виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку за 2015, 2016, 2019, 2020, 2021 років не має.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що ГУНП в Одеській області діяло на підставі чинного законодавства, що регулюють проходження служби в органах Національної поліції та у межах наданих повноважень, посилаючись у своїх діях на норми закону.

На підставі викладеного, представник відповідача просить суд в задоволенні адміністративного позову.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначив про необґрунтованість доводів, викладених представником відповідача у відзиві.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.11.2022 року №1869о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 (за станом здоров`я) з 01 грудня 2022 року підполковника поліції ОСОБА_1 (0064281), старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. Наказано сплатити грошову компенсацію за 41 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2022 року до дня звільнення.

23.01.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з адвокатським запитом щодо надання інформації та копій документів.

Листом від 31.01.2023 №14/В-46 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до вимог пункту 8 розділу III наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» та ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. На запитання, щодо невикористаних відпусток за період проходження служби в поліції направляється копія листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.01.2023 року № 9/В-134 з додатками.

В листі Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.01.2023 року № 9/В-134 зазначено, що ОСОБА_2 не використав 04 календарних дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період служби в поліції з 07 листопада 2015 року до 31 грудня 2015 року, а також основну та додаткову оплачувані відпустки за 2020-2021 роки у кількості 90 календарних днів.

Поінформуємо, що відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 № 578/5 документи (графіки, заяви, відомості) про надання та використання щорічних, творчих соціальних відпусток та відпусток без збереження заробітної плати зберігаються 1 рік, у зв`язку з чим надати запитувані ОСОБА_3 копії рапортів не представляється можливим.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Головного управління НП в Одеській області від 31.05.2016 року №437 о/с «По особовому складу» відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» надано щорічну оплачувану відпустку за 2016 рік підполковнику поліції ОСОБА_1 тривалістю 47 діб з 01 червня по 17 липня 2016 року, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з наказом Головного управління НП в Одеській області від 23.06.2016 року №548 о/с «По особовому складу» у зв`язку зі службовою необхідністю відкликано із щорічної чергової відпустки за 2016 рік, наданої наказом ГУНП в Одеській області від 31.05.2016 року №437 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 з 26.06.2016 року. Невикористана частина відпустки за 2016 рік складає 21 добу.

Наказом Головного управління НП в Одеській області від 03.10.2016 року №980 о/с «По особовому складу» відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» надано невикористану частину щорічної чергової відпустки за 2016 рік по Овідіопольському відділу поліції підполковнику поліції ОСОБА_1 тривалістю 22 доби з 03 по 24 жовтня 2016 року.

Наказом Головного управління НП в Одеській області від 03.04.2017 року №640 о/с «По особовому складу» відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2017 рік по Овідіопольському відділу поліції підполковнику поліції ОСОБА_1 тривалістю 49 доби з 30 березня по 17 травня 2017 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового складу.

Наказом Головного управління НП в Одеській області від 16.08.2018 року №1210 о/с «По особовому складу» відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2018 рік по Овідіопольському відділу поліції підполковнику поліції ОСОБА_1 тривалістю 45 діб з 28 серпня по 11 жовтня 2018 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового складу.

Наказом Головного управління НП в Одеській області від 03.01.2020 року №7 о/с «По особовому складу» відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» надано щорічну основну та додаткову оплачувані відпустки за 2019 рік по Овідіопольському відділу поліції підполковнику поліції Василенку Олександру Васильовичу тривалістю 45 діб з 09 січня по 22 лютого 2020 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9-10 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016р. №260, передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів доходить висновку, що Законом №580-VIII не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачене позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи ст.83 КЗпП України і ст.24 Закону №504/96-ВР.

Відтак, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19 січня 2021 у справі №160/10875/19 та від 31 березня 2021 у справі №320/3843/20.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано те, що ОСОБА_1 . станом на дату звільнення зі служби в поліції не використав 4 дні відпустки за 2015 рік, 90 днів за 2020 2021 роки.

Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за 94 дні невикористаної ним дні, як основних, так і додаткових відпусток.

Щодо перебування на стаціонарному лікуванні під час перебування у відпустці, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою МОЗ від 13.11.2001 №455 (надалі - Інструкція №455) визначено порядок та умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі.

Так, п. 1.1 та п. 1.2 Інструкції №455 передбачає, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п.1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Згідно п.2.22 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до п. 1.9 цієї Інструкції.

Крім того, наказом МВС України від 23.03.2016 №201 затверджена форма довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України.

Тобто, наявні в матеріалах справи копія виписки №90 із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» та епікриз №377 не є документами встановленого зразка про тимчасову непрацездатність поліцейського.

Також, представником відповідача у відзиві зазначено, що інформація щодо звернення ОСОБА_1 про перебування на лікарняному під час основної оплачуваної відпустки за 2016 та 2019 роки в період з 08.06.2016 по 23.06.2016 та з 13.02.2020 по 27.02.2020, які йому були надані наказом ГУНП в Одеській області від 31.05.2016 №437о/с, 03.01.2020 №7 о/с та щодо продовження вищевказаних відпусток на кількість невикористаних днів в зв`язку з перебуванням на лікарняному.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Також, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивач не оскаржив у встановленому законодавством порядку наказ про його звільнення в частині розрахунку кількості днів використаної відпустки, оскільки знов таки в наказі №1869 о/с від 30.11.2022р. здійснено розрахунок днів використаної поліцейським відпустки за 2022 рік, тоді як позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2015, 2016, 2019, 2020, 2021 роки, про які в наказі про звільнення взагалі не йдеться.

Покликання представника відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31.03.2020р. по справі №808/2122/18, суд до уваги не приймає, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в останніх судових рішеннях Верховного Суду, мають перевагу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти Україн» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2015, 2020, 2021 роки у загальній кількості 94 календарних днів.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 2015, 2020, 2021 роки у загальній кількості 94 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРПОУ 4010870, адреса: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014).

Суддя П.П. Марин