Справа № 480/2121/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань заміни боржника у виконавчому документі
10 травня 2023 року Справа № 480/2121/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника Державної інспекції архітектури та містобудування України - Кравченка Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми заяву Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва про заміну боржника у виконавчому документі у справі за позовом Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №480/2121/19 за позовом виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов у задоволенні позову було відмовлено (т.2 а.с.34-50).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №480/2121/19 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 було скасовано та прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено, зокрема, визнано протиправними та скасовано постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.05.2019 №4/40-1018/1162-19; №5/40-1018/1163-19; №40-1018/1164-19. Крім того, також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3227 (три тисячі двісті двадцять сім) грн. 28 коп. та за подання апеляційної скарги 4840 (чотири тисячі вісімсот сорок) грн. 92 коп. (т.2 а.с.109-116)

Вказана постанова суду набрала законної сили та Сумським окружним адміністративним судом 19.08.2021 було видано виконавчий лист про стягнення судового збору за подання позову до суду та за подання апеляційної скарги (т.2 а.с.165).

26.04.2023 до суду через засоби поштового зв`язку надійшла заява від Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва (т.2 а.с.161-164), в якій представник просить замінити боржника у виконавчому листі по справі №480/2121/19, виданого 19.08.2021 щодо стягнення на користь виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області () виплати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 3227,28грн. та за подання апеляційної скарги 4840,92грн. з Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на його правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України ().

Заява вмотивована тим, що 06.03.2023 Державна архітектурно-будівельна інспекція України () ліквідована згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а правонаступником у порядку публічного правонаступництва є Державна інспекція архітектури та містобудування України ().

Ухвалою суду від 27.04.2023 вказана заява Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва призначена до розгляду в судовому засіданні 10.05.2023 (т.2 а.с.169), а ухвалою суду від 09.05.2023 забезпечена участь представника Державної інспекції архітектури та містобудування України в судовому засіданні 10.05.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференц-прийому ЕаsуСоn (т.2 а.с.192).

Заявник та представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2 а.с.171-175, 200), однак у судове засідання не з`явилися.

У заяві про заміну боржника у виконавчому документі представник Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва просив розгляд заяви здійснювати у його відсутності.

Згідно ч.2 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відтак суд вважав за можливе здійснювати розгляд заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва про заміну боржника у виконавчому документі у справі №480/2121/19 за відсутності заявника та представників сторін.

Представник Державної інспекції архітектури та містобудування України в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з підстав, викладених у письмовому запереченні на заяву про заміну боржника у виконавчому документі (т.2, а.с.177-181).

Так, у запереченні вказано, що заявник помилково вважає, що Державна інспекція архітектури та містобудування України є правонаступником функціональних прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції України, оскільки Державна архітектурно-будівельної інспекції України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права, у тому числі Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції містобудування України та Державної сервісної служби містобудування.

Перевіривши матеріали справи, доводи поданої заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва та заперечення Державної інспекції архітектури та містобудування України, суд зазначає наступне.

В частині 1 статті 129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 5 статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 379 КАС України, згідно якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи із приписів КАС України та Закону №1404-VIII, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, який компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права. При цьому, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Втім аналіз норм КАС України та Закону №1404-VIII дає підстави для висновку про те, що положення КАС України не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Відтак якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 3 грудня 2020 року у справі №805/2173/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі №805/4361/17-а, від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, від 20 грудня 2021 року у справі №300/2478/20, від 19 квітня 2022 року у справі №520/9169/18.

У цій справі обов`язок Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо сплати судових витрат позивачу на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №480/21231/19, щодо примусового виконання якого виданий виконавчий лист, не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації ї повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Тож під час вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому документі про стягнення з відповідача у цій справі судових витрат на користь позивача та вирішення питання про належного боржника означеного судового рішення, визначальним є факт припинення (вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин) Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Матеріалами справи підтверджено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України 06.03.2023 припинена про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис №026047267 (т.2 а.с.204).

Таким чином суд доходить висновку про наявність підстав для вирішення питання заміни сторони виконавчого провадження Державної архітектурно-будівельної інспекції України її правонаступником.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України заперечує проти задоволення поданої заяви, оскільки вважає, що Державна архітектурно-будівельної інспекції України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права, у тому числі Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції містобудування України та Державної сервісної служби містобудування.

Втім, не приймаючи вказані доводи до уваги та задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому документів саме на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України судом враховано наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020року №218 (далі Постанова КМУ №218 від 13.03.2020) пунктами 1,2 було ліквідовано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України з одночасним утворенням Державної сервісної служби містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.

Цією ж постановою було затверджено Положення про Державну сервісну службу містобудування України (далі Держсервісбуд), відповідно до якого основним завданням Держсервісбуду є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до компетенції Держсервісбуду; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках (п.3 Положення в редакції чинній на час прийняття Постанови), що є аналогічними до завдань ліквідованої Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Більш того, повноваження Держсервісбуду, визначених в п.4 Положенні про Держсервісбуду повністю дублюють повноваження, покладених на Державну архітектурну-будівельну інспекцію України, визначених у п.4 Положенні про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294.

Таким чином, у Постанові КМУ №218, від 13.03.2020 як у розпорядчому акті органу державної влади, не наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій ДАБІ України або передачі їх іншим органам виконавчої влади, що має місце у разі ліквідації органу виконавчої влади, виходячи із змісту п.3,6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074. Натомість передбачено створення Державної сервісної служби містобудування України як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій та покладення на неї тих же завдань та повноважень, які були покладені на Державну архітектурну-будівельну інспекцію України.

Одночасно Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 №219 Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду утворено Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Установлено, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції.

Втім згодом, постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №134 було утворено Державну інспекцію архітектури та містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. При цьому вказаною постановою ліквідовано Державну інспекцію містобудування та Державну сервісну службу містобудування. Установлено, що забезпечення діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування та заходи, пов`язані з ліквідацією Державної архітектурно-будівельної інспекції, у 2021 році здійснюються в межах видатків, передбачених Державній інспекції містобудування та Державній сервісній службі містобудування.

Згідно із пунктом 3 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340 Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду, основним завданням ДІАМ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

20 травня 2021 року проведено державну реєстрацію створення Державної інспекції архітектури та містобудування України (), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №000092252 (т.2 а.с.205).

При цьому відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна інспекція містобудування та Державна сервісна служба містобудування були припинені 19.08.2021 та 25.08.2021 відповідно (а.с.202,203).

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 №960 було постановлено погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція України 06.03.2023 припинена (запис №026047267) (т.2 а.с.204).

Відтак, 06.03.2023 Державна архітектурно-будівельна інспекція України вибула із спірних публічних правовідносин, а до Державної інспекції архітектури та містобудування України, враховуючи припинення Державної інспекції містобудування та Державної сервісної служби містобудування перейшли права та обов`язки ліквідованого органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України, тобто настало повне правонаступництво, а відтак суд доходить висновку, що саме Державна інспекція архітектури та містобудування України компетентна відновити права позивача, що буде відповідати меті правосуддя - ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів позивача.

При цьому, суд зауважує, що згідно із пунктом 51 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 13 січня 2011 року у справі Чуйкіна проти України (Chuykina v. Ukraine) (заява №28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу.

У цій справі Суд також зазначив, що інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих.

Відтак, враховуючи викладене, наявні правові підстави для задоволення заяви Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва про заміну боржника у виконавчому документі у справі №480/2121/19, виданого Сумським окружним адміністративним судом 19.08.2021 про стягнення на користь виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області витрат зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3227,28грн. та за подання апеляційної скарги 4840,92грн., а саме, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на правонаступника, яким є Державна інспекція архітектури та містобудування України (01133, м.Київ, б. Лесі Українки, буд.26, ).

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м.Києва про заміну боржника у виконавчому документі у справі №480/2121/19 - задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому листі у справі №480/2121/19, виданого Сумським окружним адміністративним судом 19.08.2021 про стягнення на користь виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області витрат зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3227,28грн. та за подання апеляційної скарги 4840,92грн., а саме, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на правонаступника, яким є Державна інспекція архітектури та містобудування України (01133, м.Київ, б. Лесі Українки, буд.26, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 15.05.2023.

Суддя І.Г. Шевченко