Справа № 420/7718/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7718/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у вигляд ненадання відповіді на рапорт про надання відпустки незаконною;

- зобов`язати військову частину надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку і відпустку за сімейними обставинами згідно пункту 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що, дізнавшись про погіршення стану здоров`я матері, звернувся до свого начальника із рапортом про надання відпустки у зв`язку із сімейними обставинами, на який не отримав відповіді. З метою захисту свого права на відпустку також звернувся із заявою з проханням сприяти у наданні відпустки до Міністерства оборони України, але відповіді також не отримав. Зазначає, що під час проходження військової служби погіршився стан здоров`я, внаслідок чого потребує кваліфікованої медичної допомоги та лікування, що є додатковою підставою на для надання відпустки. Вважає бездіяльність відповідача щодо ненадання щорічної основної відпустки та відпустки за сімейними обставинами протиправною, оскільки перебуває на військовій службі більше року та згідно п.18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на відпустку в особливий період під час дії воєнного стану.

Ухвалою 12.04.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 19.04.2023 р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про зупинення провадження у справі.

19.04.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що рапорт позивача на відпустку не надходив до військової частини НОМЕР_1 , а позивачем не надано жодного доказу його направлення відповідачу. Крім того, позивач безпосередньо на посадах в Міністерстві оборони України службу не проходить, а тому прийняття рішення щодо його відпустки не входить до компетенції Міністерства оборони України.

26.04.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність викладених у ньому обставин та зазначив, що звернувся до Міністерства оборони України, оскільки рапорт на відпустку працівники військової частини НОМЕР_1 відмовлялися брати та передавати у письмовому вигляді.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, за даними військового квитка НОМЕР_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 02.03.2022 р. № 45 згідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано в списки частини та призначено до штату військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 на посаду старшого водія.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2022 р. № 665 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 17 листопада 2022 року № 180-РС на посаду солдата резерву взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , з 27 листопада 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати таким, що з 27 листопада 2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 665 (по стройовій службі) старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 листопада 2022 року № 326-РС на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 27 листопада 2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, шпк "солдат", НОМЕР_8.

07.03.2023 р. позивачем складено рапорт на адресу командира роти про надання відпустки за сімейними обставинами.

Також 07.03.2023 р. позивачем написано заяву на адресу Міністерства оборони України з проханням допомогти у вирішенні питання реалізації права на щорічну відпустку і відпустку за сімейними обставинами.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на рапорт про надання відпустки, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 р. № 69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 3, 4, 14 статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.40 Закону № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Абзацами 1, 2 пункту 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), передбачено, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, яке пов`язано з нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; інші додаткові відпустки, передбачені законом; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творчі відпустки; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка військовослужбовцям, які мають дітей; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; 5) відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

За приписами п.186 Положення № 1153/2008 щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

В особливий період військовослужбовцям надаються відпустки, визначені пунктами 17, 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин, у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії військовослужбовцям, відрядженим до військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, надаються командирами таких військових частин за місцем тимчасового виконання службових обов`язків. Посадова особа, яка надала такі відпустки, письмово інформує про це командира військової частини, який направив військовослужбовця у відрядження.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Порядок надання відпусток військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку з демобілізацією або з вислугою встановлених строків військової служби за призовом, визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до п.18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися частина щорічної основної відпустки, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення. Кожна із зазначених відпусток може бути надана тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Частина щорічної основної відпустки може бути надана один раз протягом календарного року за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV, встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 р. № 124 (далі - Інструкція № 124), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Рапорт має бути зареєстрований в службі діловодства військової частини.

Пунктом 3.9.1 Інструкції № 124 передбачено, що реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

З аналізу даних правових норм слідує, що військовослужбовцям під час дії воєнного стану надано право на отримання частини щорічної основної відпустки та відпустки за сімейними обставинами, яке реалізується шляхом подання рапорту командиру військової частини. Такий рапорт реєструється, після чого передається на розгляд командиру.

Судом встановлено, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію".

Надалі був зарахований та призначений на посаду до військової частини НОМЕР_1 та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території України.

Спірні правовідносини виникли щодо протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 в частині не розгляду рапорту від 07.03.2023 р. про надання відпустки за сімейними обставинами.

В матеріалах справи наявні два рапорти позивача від 07.03.2023 р., адресовані Міністерству оборони України та командиру роти, про надання відпустки за сімейними обставинами та щорічної відпустки. Однак позивачем не надано жодних доказів направлення або подання рапортів від 07.03.2023 р. відповідачу. Зокрема, відсутні описи вкладення, чеки (квитанції) поштового відділення, або докази направлення рапортів від 07.03.2023 р. засобами електронного зв`язку чи за допомогою месенджерів.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем було у належний спосіб надано або направлено рапорти від 07.03.2023 р. відповідачу, а відтак і немає підстав вважати, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо їх не розгляду.

Доводи позивача про те, що те, що працівники військової частини НОМЕР_1 відмовилися брати рапорт суд не бере до уваги, так як позивач, за наявності таких обставин, не позбавлений права подати або направити рапорт іншими способами, зокрема, поштою чи за допомогою месенджерів. Крім того, доказів відмови у прийнятті рапорту від 07.03.2023 р. позивачем також не надано до суду.

Також безпідставними є твердження позивача щодо не поширення на нього вимог Інструкції № 124, оскільки позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому її вимоги стосовно подання рапорту, його реєстрації поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, оскільки Інструкція встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

.