Справа № 500/911/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/911/23

15 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнати дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та скасувати його рішенням від 03.02.2023 №76, щодо відмови у перерахунку пенсії позивача та переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу період роботи з 01.08.2001 до 30.03.2011 в органах місцевого самоврядування на посадах у Тернопільській міській раді до стажу державної служби та перевести з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з дати звернення 31.01.2023, з урахуванням довідок про заробітну плату від 30.01.2023 №1-103/2.3, №1-104/2.3 та №1-105/2.3.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV). Позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а саме перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач, розглянувши заяву про перерахунок пенсії відмовив в проведенні такого перерахунку у зв`язку із тим, що позивач не має достатнього стажу державної служби. При цьому, відмовляючи позивачу у переведенні на пенсію державного службовця вказав, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсі і державного службовця.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою від 22.03.2023 суд залишав позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

18.04.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування з огляду на те, що з 04.07.2001, з дня набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001, відповідно до пункту 11 частини третьої статті 3 Закону №889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, а отже, в період роботи в органах місцевого самоврядування, позивач обіймала посади за якими після 04.07.2001 присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця. Відтак, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, то відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (арк. справи 59-65).

02.05.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначив, що період роботи позивача з 01.08.2001 до 30.03.2011 в Тернопільській міській раді на різних посадах, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки періоди роботи на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Просить врахувати, що чинними нормативними актами не передбачено зарахування до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону №889 періоду служби в органах місцевого самоврядування, таким чином, до стажу державної служби не враховано період роботи позивача з 01.08.2001 до 30.03.2011 на посадах Тернопільської міської ради (арк. справи 66-70).

Інших заяв на адресу суду не надходило.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач, - ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі - Закон №1058).

31.01.2023, позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу України».

За принципом екстериторіальності, заяву позивача передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №76 від 03.02.2023 позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком державного службовця (арк. справи 25).

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, відповідач 2 вказав, що ОСОБА_1 з 11.09.2022 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Згідно з записами трудової книжки позивачка працювала з 21.09.1995 до 31.07.2001 спеціалістом І категорії відділу приватизації, їй присвоєно 12 ранг державної служби.

З 08.06.2002 до 30.01.2023 працювала на посадах головного спеціаліста, начальника відділу, заступника начальника відділу правового та кадрового забезпечення департаменту агропромислового розвитку облдержадміністрації, їй присвоєно 9 ранг державного службовця.

З 01.08.2001 до 30.03.2011 займала посади головного спеціаліста, начальника відділу в департаменті економіки відділу приватизації комунальної власності в органах місцевого самоврядування.

Відповідач вказав, що посади в органах місцевого самоврядування віднесено до відповідних категорій посад відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111, а отже посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, з огляду на що відсутні правові підстави для зарахування позивачу періоду роботи з 01.08.2001 до 30.03.2011 в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби.

Як наслідок відповідач вказав, що довідки від 30.01.2023 №1-103/2.3 про складові заробітної плати державного службовця станом на січень 2023 року на посаді головного спеціаліста та від 30.01.2023 №1-104/2.3 про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням для призначення пенсії, та від 30.01.2023 №1-105/2.3 в середніх розмірах за грудень 2022 року видані безпідставно. Оскільки стаж державної служби позивачки станом на 01.05.2016 становить 9 років 8 місяців, у пенсійного органу немає правових підстав для переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (арк. справи 25).

Позивач вважає такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними, а тому звернулась із даним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтю 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723 «Про державну службу», на яку є посилення у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад не перелічених у цій статті та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», що додаються: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пункті 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Суд в постановах від 12.04.2021 у справі №591/3924/16-а, від 03.07.2018 у справі №265/3709/17 та від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 22.05.2020 у справі №263/9612/16-а.

Таким чином, особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII мають не менше 20 років стажу на посадах державної служби мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723, при цьому стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (була чинною до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Приписами статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до 5 категорії посад віднесено посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1441 Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідної категорії посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців також передбачав, віднесення посади начальника (заступника) управління міської ради до п`ятої категорії.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивач згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1983 займала посади в органах місцевого самоврядування, а саме:

з 21.09.1995 до 31.07.2001 працювала спеціалістом І категорії відділу приватизації, їй присвоєно 12 ранг державної служби;

з 08.06.2002 до 30.01.2023 працювала на посадах головного спеціаліста, начальника відділу, заступника начальника відділу правового та кадрового забезпечення департаменту агропромислового розвитку облдержадміністрації, їй присвоєно 9 ранг державного службовця;

з 01.08.2001 до 30.03.2011 займала посади головного спеціаліста, начальника відділу в департаменті економіки відділу приватизації комунальної власності в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 працювала на посадах, що віднесені до п`ятої категорії. У зв`язку із чим, вказаний стаж підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Тому, відповідачі безпідставно виходили з того, що період перебування позивача на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховується до стажу державної служби.

На переконання суду, оскаржуване рішення відповідача 2 від 03.02.2023 №76 прийнято не на підставі та не в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та є не обґрунтованим. З огляду на що, є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні періоди трудової діяльності позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, - слід зарахувати до стажу державної служби позивача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача перевести з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з дати звернення 31.01.2023, з урахуванням довідок про заробітну плату від 30.01.2023 №1-103/2.3, №1-104/2.3 та №1-105/2.3 суд зазначає наступне.

Так, до матеріалів справи позивачем представлено три довідки, складених за формою згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 (арк. справи 18-23), а саме:

- довідку про складові заробітної плати для призначенні пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 30.01.2023 №1-103/2.3, із змісту якої слідує, що позивач працювала в Департаменті агропромислового розвитку на посаді головного спеціаліста відділу правового та кадрового забезпечення, заробітна плата станом на січень 2023 року становить: посадовий оклад - 5800 грн; надбавка за ранг (7 ранг) - 400 грн; надбавка за вислугу років (50 відсотків, за стаж державної служби понад 20 років) - 2900 грн; усього - 9100 грн;

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 30.01.2023 №1-104/2.3;

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30.01.2023 №1-105/2.3.

Судом досліджено зміст вказаних довідок та встановлено, що вони відповідають постанові Правління ПФУ №1-3, з огляду на що, зважаючи на підтвердження судом права позивача на зарахування роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, то суд дійшов висновку, що відновлення прав позивача слід здійснити шляхом переведення на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з дати звернення 31.01.2023, з урахуванням довідок про заробітну плату від 30.01.2023 №1-103/2.3, №1-104/2.3 та №1-105/2.3.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання даної позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн згідно квитанції про оплату, а отже, такі судові витрати підлягають до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 (територіальний орган Пенсійного фонду України, який приймав спірне рішення).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнати дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.02.2023 №76 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.08.2001 до 30.03.2011 в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з раніше призначеної пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з дати звернення 31.01.2023, з урахуванням довідок про заробітну плату від 30.01.2023 №1-103/2.3, №1-104/2.3 та №1-105/2.3

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідачі: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.