Справа № 200/826/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року Справа№200/826/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40030, Сумська область, м. Суми, вул. Пушкіна, буд. 1)

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії №37 від 24.11.2022 року;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з моменту звернення (13.09.2021 року) та зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи за Списком 1 з 08.07.1996 по 04.08.1996, з 04.08.1997 по 03.09.1997, з 07.11.2000 по 31.03.2003, з 01.06.2003 по 05.07.2003, з 06.07.2003 по 06.09.2003, з 07.09.2003 по 12.01.2004, з 13.01.2004 по 15.08.2007, з 16.08.2007 по 05.08.2008, З 06.08.2008 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 12.02.2009, з 13.02.2009 по 09.12.2009, з 13.02.2009 по 09.12.2009, з 10.12.2009 по 22.02.2010, з 22.03.2010 по 10.02.2020, з 11.02.2020 по 22.02.2022, застосувати кратність до основних професій у розмірі 3 роки 9 місяців 0 днів та зарахувати з розрахунку один місяць служби за три місяці періоди з 20.03.2020 по 17.08.2020, з 20.08.2020 по 05.10.2020.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2022 №14/І-г Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26 лютого 2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Вищезазначений Указ Президента України затверджено Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 березня 2022 року № 2119-IX.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року N 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України 12 серпня 2022 року № 573/202 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Станом на 16 травня 2023 року від відповідача відзив на адміністративний позов до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

06 квітня 2023 року ухвалою суду у відповідача витребувано: копії матеріалів пенсійної справи позивача; детальний перелік зарахованих та незарахованих рішенням про відмову у призначенні пенсії №37 від 24.11.2022 року періодів стажу позивача для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Форма-РС право, Форма ОК-5); детальні письмові пояснення щодо підстав незарахування незарахованих періодів пільгового стажу позивача.

У період з 08 травня 2023 року по 15 травня 2023 року включно суддя знаходився у щорічній відпустці.

10 травня 2023 року від відповідача на виконання ухвали суду надійшли письмові пояснення.

11 травня 2023 року від відповідача надійшли довідки Форма-РС право, Форма ОК-5 на виконання ухвали суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 40030, Сумська обл., м. Суми, вул. Пушкіна, будинок 1, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії №37 від 24.11.2022 року йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення 13.09.2021 року.

Підставою для відмови у призначені пенсії є відсутність необхідного пільгового стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним, а висновок про відсутність необхідного стажу хибним, оскільки на час звернення з заявою про призначення пенсії стаж позивача за Списком 1 складав 25 років 8 місяців 5 днів, отже позивач мав необхідний стаж роботи відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також позивач зазначив, що вимушений просити зарахувати всі наявні в нього періоди до пільгового стажу за Списком №1: з 08.07.1996 по 04.08.1996 (Згідно трудової книжки та Довідки № 1718 «учень гірника підземного» з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1 ); з 04.08.1997 по 03.09.1997 (Згідно трудової книжки та Довідки № 1718 «учень прохідника підземного» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 07.11.2000 по 31.03.2003 (Згідно трудової книжки та Довідкою № 614 «прохідник 5 розряду підземний» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 01.04.2003 по 31.05.2003 (Згідно Довідки № 614 «гірничий майстер» з повним робочим днем у шахті і, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 01.06.2003 по 05.07.2003 (Згідно Довідки № 614 «прохідник» з повним робочим днем у шахті , що передбачено Списком 1 розділу 1) З 06.07.2003 по 06.09.2003 (Згідно Довідки № 614 «гірничий майстер » з повним робочим днем у шахті і, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 07.09.2003 по 12.01.2004 ((Згідно Довідки № 614 «прохідник» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 13.01.2004 по 15.08.2007 (Згідно Довідки № 614 «гірничий майстер » з повним робочим днем у шахті і, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 16.08.2007 по 05.08.2008 ((Згідно Довідки № 614 «прохідник» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 06.08.2008 по 31.08.2008 (Згідно Довідки № 614 «помічник начальника на дільниці підготовчих робіт» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 01.09.2008 по 12.02.2009 (Згідно Довідки № 614 «прохідник» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 13.02.2009 по 09.12.2009 (Згідно Довідки № 614 «помічник начальника на дільниці підготовчих робіт» з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 10.12.2009 по 22.02.2010 (Згідно Довідки № 614 «гірничий майстер » з повним робочим днем у шахті і, що передбачено Списком 1 розділу 1); з 22.03.2010 по 10.02.2020 (Згідно трудової книжки та Довідки № 1/1868 «прохідник підземний 5 розряду» з повним робочим днем у шахті що передбачено Списком 1 розділу 1); з 11.02.2020 по 22.02.2022 (Згідно Довідки № 1/1868 Проходження військової служби за контрактом зі збереженням робочого місця, посади та середнього заробітку, який відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, оскільки в оскаржуваному рішенні не зазначенні періоди які не зараховує відповідач.

Також позивач зазначає, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (один місяць служби за три місяці) відповідно до підпункту «а» п. 3 Постанови КМУ від 17 липня 1992 р. № 393, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць за три місяці. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17.

Отже з позиції позивача загальний розмір пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 25 років 8 місяців 5 днів, який складається з 20 років 11 місяців 5 днів стажу днів пільгового стажу за Списком 1 + 3 роки 9 місяців 0 днів кратності до основних професій + 12 місяців 0 днів окремого періоду служби, який зараховується 1 за три місяця.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 10 серпня 1993 року), згідно записів якої:

- №№ 6-7, позивач з 08.07.1996 по 04.08.1996 працював за спеціальністю «учень гірника підземного» з повним робочим днем в шахті;

- №№ 8-9, позивач з 04.08.1997 по 03.09.1997 працював за спеціальністю «учень прохідника підземного» з повним робочим днем у шахті;

- №№ 13-24, позивач з 07.11.2000 по 13.01.2004 працював за спеціальністю «прохідник 5 розряду підземний» з повним робочим днем у шахті; з 13.01.2004 по 07.08.2008 за спеціальністю «гірничий майстер» з повним робочим днем у шахті; з 08.08.2008 по 31.08.2008 за спеціальністю «помічник начальника на дільниці підготовчих робіт» з повним робочим днем у шахті; з 01.09.2008 по 12.02.2009 за спеціальністю «прохідник» з повним робочим днем у шахті; з 13.02.2009 по 09.12.2009 за спеціальністю «помічник начальника на дільниці підготовчих робіт» з повним робочим днем у шахті; з 10.12.2009 по 22.02.2010 за спеціальністю «гірничий майстер» з повним робочим днем у шахті;

- №№ 25-32, позивач з 22.03.2010 по 10.02.2020 працював за спеціальністю «прохідник підземний 5 розряду» з повним робочим днем у шахті.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року у справі № 200/3408/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області №37 від 21.09.2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 13.09.2021 року з урахуванням висновків суду, в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 13.09.2021 року та рішенням №37 від 24.11.2022 року відмовлено в призначенні пенсії з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем документів, загальний страховий стаж складає 25 років 10 місяців 10 днів, пільговий стаж складає 24 роки 08 місяців 26 днів, в тому числі період роботи в провідних професіях 15 років 06 місяців 11 днів врахований з урахуванням кратності 1 рік 3 місяці за кожен повний рік такої роботи і складає 19 років 05 місяців та період проходження військової служби враховано по 31.08.2021 (тобто по місяць, що передує місяцю звернення, складає 01 рік 06 місяців 21 день. Законодавством не передбачено зарахування часу проходження військової служби в особливий період до спеціального стажу в кратності. До пільгового стажу зараховано всі періоди. До страхового стажу не зараховано період служби в ОВС з 30.08.1999 по 06.06.2000, оскільки відсутні номер та дата наказу про звільнення.

Враховуючи викладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу 25 років, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні доводи викладені в письмових поясненнях відповідача, наданих до суду.

Згідно довідки відповідача Форма РС-право, до пільгового стажу позивача за Списком № 1 зараховано періоди роботи: з 08.07.1996 року по 04.08.1996 року, з 04.08.1997 року по 03.09.1997 року, з 07.11.2000 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 06.07.2006 року, з 15.07.2006 року по 22.02.2010 року, з 22.03.2010 року по 20.10.2015 року, з 22.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 25.11.2015 року по 27.11.2015 року, з 29.11.2015 року по 22.12.2015 року, з 25.12.2015 року по 19.01.2017 року, з 22.01.2017 року по 24.04.2018 року, з 26.04.2018 року по 13.11.2019 року, з 14.11.2019 року по 30.12.2019 року, з 31.12.2019 року по 10.02.2020 року, військова служба в особливий період з 11.02.2020 року по 31.08.2021 року в календарному обчисленні.

Зіставивши відомості Форма РС-право з заявленими позивачем позовними вимогами суд встановив, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи позивача: з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року.

На підтвердження відомостей трудової книжки позивачем надано суду довідку від 23.09.2022 № 1/1868, видану ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», згідно якої з 22.03.2010 року по 10.02.2020 року позивач працював з повним робочим днем під землею за професією прохідник дільниці ПР-2, що віднесена до Списку № 1, затвердженого Постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року, відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, участі в страйках не брав, відомості щодо простою у довідці відсутні.

Наказом ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.11.2014 № 2711 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» професію «прохідник» атестовано за Списком № 1.

Позивач має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення НОМЕР_4 від 22 червня 2021 року, виданого Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_5 .

13 червня 2020 року позивачем укладено з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_6 від 17.08.2020 року №985, позивач дійсно в період з 20 березня 2020 року по 17 серпня 2020 безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_7 від 05.10.2020 року №3/6116, позивач дійсно в період з 20.08.2020 по теперішній час безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини щодо не зарахування спірних періодів з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року, а також зарахування участі позивача в у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях без застосування кратного обчислення 1:3 до пільгового стажу за Списком № 1, підтверджено відповідачем та відповідними доказами, тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Водночас, незарахування іншої частини спірних періодів, заявлених позивачем в позовній заяві спростовано доказами наявними в матеріалах справи, а саме довідкою Форми РС-право, поряд з цим, суд враховує доводи позивача, що він зазначив саме такий перелік незарахованих періодів, оскільки не знав їх точного переліку та тривалості через їх відсутність у оскаржуваному рішенні.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Відтак, згідно довідки РС-право період з 31.12.2019 року по 10.02.2020 року відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 (підземні роботи), тобто належність періоду служби позивача в Збройних Силах України до пільгового стажу позивача не заперечується, спірним є питання щодо кратності обчислення стажу у розрахунку 1:3.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, брала участь в антитерористичній операції, інші періоди, зазначені в підпункті а пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами) зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Згідно п/п «а» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 16.06.2020 року у справі № 185/7049/16-а.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував періоди безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в періоди здійснення зазначених заходів з 20.03.2020 року по 17.08.2020 року, з 20.08.2020 року по 05.10.2020 року в кратному обчисленні один місяць служби за три місяці.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів роботи з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Надаючи правову оцінку правомірності незарахування відповідачем періодів роботи з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року до пільгового стажу позивача за Списком № 1 суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивач з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року працював за професією прохідник з повним робочим днем в шахті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, затверджено Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено професію прохідник, за якою працював позивач з 22.03.2010 року по 10.02.2020 року.

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Поряд з цим, на підтвердження віднесення означеного періоду роботи до Списку № 1 позивачем надано до суду довідку від 23.09.2022 № 1/1868, видану ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» та Наказ ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 14.11.2014 № 2711 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці».

Водночас довідка від 23.09.2022 № 1/1868 не містить відомостей щодо перебування підприємства в простої, участі позивача у страйках та перебування останнього у відпустках бех збереження заробітної плати.

Відповідачем будь-яких підстав незарахування спірних періодів в оскаржуваному рішенні не зазначено та пояснень на обґрунтування своєї позиції в цій частині не надано до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди роботи з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із встановлених обставин справи та комплексного аналізу законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відповідачем не доведено, що воно прийнято з урахуванням засад добросовісності, розсудливості та пропорційності, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та необхідність його скасування.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації, тому обов`язок щодо відновлення порушеного права позивача щодо повторного розгляду заяви та зарахування спірного періоду має бути покладений саме на відповідача.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію та зарахувати спірні періоди, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що за підрахунками відповідача пільговий стаж позивача за Списком №1 для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV склав 24 роки 8 місяців 26 днів.

Періоду військової служби позивача передує період роботи за професією «прохідник», що приписами ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV віднесена до провідних професій, отже періоди безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях з 20.03.2020 року по 17.08.2020 року, з 20.08.2020 року по 05.10.2020 року підлягають врахуванню до пільгового стажу позивача відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV в кратному обчисленні один місяць служби за три місяці.

Таким чином, пільговий стаж позивача для призначення пенсії, згідно приписів ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, становить більше 25 років.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, питання зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії №37 від 24.11.2022 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію позивачу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з моменту звернення 13.09.2021 року, зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи за Списком 1 з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року та зарахувати з розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 20.03.2020 по 17.08.2020, з 20.08.2020 по 05.10.2020.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, згідно квитанції № 24840 від 03.03.2023 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 40030, Сумська обл., м. Суми, вул. Пушкіна, будинок 1) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №37 від 24.11.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з моменту звернення 13.09.2021 року, зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи за Списком 1 з 21.10.2015 року по 21.10.2015 року, з 24.10.2015 року по 24.10.2015 року, з 24.11.2015 року по 24.11.2015 року, з 28.11.2015 року по 28.11.2015 року, 23.12.2015 року по 24.12.2015 року, з 20.01.2017 року по 21.01.2017 року, з 25.04.2018 року по 25.04.2018 року та зарахувати з розрахунку один місяць служби за три місяці періоди безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 20.03.2020 року по 17.08.2020 року, з 20.08.2020 року по 05.10.2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) грн 60 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко