Справа № 331/1223/23
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.05.23Справа № 331/1223/23
провадження № 2-а/336/53/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Пахомова Олександра Олександровича про скасування постанови по накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним адміністративним позовом та просить визнати недійсною та скасувати постанову серія БАБ № 729125 від 09.02.2023 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 р. справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

23.03.2023 р. справа надійшла до суду, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 р. справу передано судді Дмитрюк О.В..

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 09.02.2023 р. поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержантом поліції Пахомовим О.О. складено постанову серії БАБ № 729125, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 18.1 ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн..

Позивач вважає, що викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, а постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що 09.02.2023 р. близько 11 год. 22 хв. він на автомобілі ЗАЗ-110207, д.н. НОМЕР_1 , рухався по пр. Металургів в м. Запоріжжі в районі будинку № 6, та проїхав пішохідний перехід, на якому не було пішоходів, тобто нікому не спричинив будь-яких перешкод у переході проїжджої частини по пішохідному переходу. Через 20 хвилин він був зупинений автомобілем патрульної поліції, та вже працівники патрульної поліції звинуватили його у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме у не зменшенні швидкості руху автомобіля аж до його зупинки перед пішохідним переходом та створенні перешкоди пішоходові, тобто у порушенні п. 18.1 ПДР.

Просить суд постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 729125 від 09.02.2023 року, визнати недійсною та скасувати, провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 27.03.2023 р. було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 19.04.2023 р..

10.04.2023 р. до суду надійшов відзив відповідача УПП в Запорізькій області ДПП на позовну заяву.

17.04.2023 р. від УПП в Запорізькій області ДПП, на запит суду, надійшли матеріали, які потягли за собою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: копія постанови серія БАБ № 729125 від 09.02.2023 р., відеозапис правопорушення.

19.04.2023 р. до участі у справі залучено другого відповідача - поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержанта поліції Пахомова О.О.. Судове засідання відкладено на 11.05.2023 р.

11.05.2023 р. представник позивача адвокат Швайковський А.А. подав до суду письмові пояснення з приводу обставин правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні 11.05.2023 р. представник позивача адвокат Швайковський А.А. підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, визнати недійсною та скасувати постанову серії БАБ № 729125 від 09.02.2023 року, провадження по справі закрити.

Представник відповідача УПП в Запорізькій області ДПП у судове засідання не з`явився, за поданим до суду відзивом просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач - поліцейський взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержант поліції Пахомов О.О. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи про отримання судової повістки. Причину неявки суду не повідомив.

На підставі ч. 1 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши обставини справи, враховуючи позицію відповідачів, дослідивши письмові докази та відеозапис, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2023 року поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержантом поліції Пахомовим О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 729125, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 09.02.2023 р. об 11 год. 22 хв. в м. Запоріжжі по пр.. Металургів, 6, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-1102, номерний знак НОМЕР_1 , не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивач мав можливість завчасно бачити пішохода на нерегульованому пішохідному переході, разом з тим не зменшив швидкість руху автомобіля, яким керував і фактично пішохід зупинився на пішохідному переході, на певний період часу, щоб проїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. При цьому на відео чітко видно, що пішохід вже стояв на пішохідному переході (проїзній частині дороги), оскільки дорожній знак 5.38 «Пішохідний перехід» був позаду пішохода.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIIвід 02.07.2015 р. та ст.. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Каьінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1 -5.41.2, дорожньою розміткою, пішохідними світлофорами. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід» встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Відповідно до пункту 4.7. ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до пункту 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР України надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17, вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

До того ж, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - частина друга статті 258 КУпАП. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою , зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості враховуються судом при винесенні рішення.

При цьому, суд вважає наданий відеозапис належним та допустимим доказом при розгляді питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він є змістовним, узгоджується з поясненнями представника позивача наданими в судовому засіданні.

Отже, із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що перед нерегульованим пішохідним переходом, позивач не надав перевагу пішоходу (жінка), яка почала рух через проїзну частину. У цей час по правій смузі, не зупиняючись, проїхав автомобіль позивача.

Тобто, пішохід, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав перехід проїзної частини у спеціально відведеному для цього місці. Не зупинившись перед нерегульованим пішохідним переходом, в той час, як пішохід почав рух, позивач безумовно створив йому небезпеку, відповідно, порушив норму п. 18.1 ПДР України.

Посилання позивача стосовно того, що у нього була обмежена видимість щодо перебування на пішохідному переході пішохода, так як попереду рухався легковий автомобіль «джип», який своїми габаритами обмежував видимість, спростовується оглянутим відеозаписом.

Враховуючи наведене, відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними доказами доведено правомірність свого рішення, а факт порушення позивачем вимог пункту 18.1 ПДР підтверджується матеріалами справи та не спростовано в ході судового розгляду даної справи.

Крім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено на позивача відповідно до статті 33 КУпАП та у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 122 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відповідачем ОСОБА_2 правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, що є підставою для відмови у задоволенні позову про скасування постанови серії БАБ № 729125 від 09.02.2023 р.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Пахомова Олександра Олександровича про скасування постанови по накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення БАБ № 729125 від 09.02.2023 року, складену поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Пахомовим Олександром Олександровичем залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня постановлення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 15 травня 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк