Справа № 200/195/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року Справа№200/195/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А, за участі:

секретаря судового засідання - Гуменної В.П.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Богданова Р.К.,

розглянувши в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що за час роботи у Головному територіальному управлінні юстиції у Донецькій області, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року ним не використано 111 днів відпустки. Це визнано у листі Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 01-21/143 від 19.05.2020. У додатку до вказаного листа вказано, що ОСОБА_1 підлягало сплатити компенсацію за 111 невикористаних днів відпустки в розмірі 72 548, 49 грн. У цьому же додатку зазначено, що на час подання вказаного листа позивачу було сплачено компенсацію у сумі 51 930, 24 грн., а суму компенсації в розмірі 20 618, 25 грн. підлягало сплатити. Проте вказана компенсація не була сплачена на користь позивача під час його звільнення зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Крім того, позивач наголошує, що для розрахунку йому розміру компенсації за невикористану відпустку за вказаний період, вважає обґрунтованим середньоденний заробіток для розрахунку компенсації за невикористану відпустку у розмірі 546, 18 грн., який наведений відповідачем у листі за № 16221/ПІ/Ц/18710.3 від 26.12.2022, та застосований при обчисленні розміру компенсації за невикористану відпустку відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 6227/к від 12.12.2022.

Отже, на думку позивача, відповідач мав виплатити при його звільненні зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року у розмірі 16 931, 58 грн. (546, 18 грн. * 31).

Поряд з цим, позивач наголошує, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) також не здійснено виплату недорахованої суми відпускних за 2019 рік у розмірі 4 046, 59 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд:

· визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року та суми не донарахованих відпускних за період 2019 року;

· стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року у сумі 16 931, 58 грн. та недонараховані відпускні за період 2019 року у сумі 4 046, 59 грн.

В обґрунтування незгоди з позовними вимогами представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у відзиві на позовну заяву зазначає, що наказом від 12.12.2022 № 6227/к ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектору судової роботи та міжнародного співробітництва у Донецькій області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 20.12.2022. Вказаним наказом також прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 28.12.2019 по 27.12.2022 у кількості 05 календарних днів, за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 28.12.2021 по 20.12.2022 у кількості 14 календарних днів, за використану додаткову відпустку за стаж державної служби за 2022 рік у кількості 15 календарних днів.

З лютого 2020 року на адресу ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області почали надходити запити від колишніх працівників щодо розбіжностей у нарахуванні їм відпускних протягом 2019 року та, як наслідок, компенсації за невикористані відпустки, сплачені при звільненні. У запитах зазначалося щодо недоплати зазначених коштів.

При перевірці викладених фактів з`ясувалося, що при нарахуванні відпускних за допомогою програмного забезпечення бухгалтерського обліку «КОМІНТЕХ» не враховувалася надбавка за інтенсивність праці, а відповідальними працівниками бухгалтерії не проводилася відповідна перевірка нарахованих коштів.

Для здійснення розрахунку з колишніми працівниками ліквідаційною комісією здійснений перерахунок відпускних за 2019 та компенсацій всім працівникам.

Проте, у зв`язку із знаходженням Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у стані припинення, кошторисом не передбачені кошти на заробітну плату працівникам, тому для сплати зазначених коштів необхідно було збільшити кошторисні призначення шляхом звернення за погодженням до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та після узгодження, до Міністерства юстиції України.

19 травня 2020 року на адресу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) був направлений лист № 01-21/143 щодо збільшення кошторисних призначень для проведення виплати недонарахованих у 2019 році сум відпускних та компенсації за невикористані відпустки при звільненні працівникам Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Крім того, в період з 28 вересня по 09 жовтня 2020 року Управлінням внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України на виконання наказу Міністерства юстиції України від 15.09.2020 № 2435/7, був проведений позаплановий внутрішній аудит діяльності Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за період з 01.01.2019 по 30.06.2020.

Під час проведення внутрішнього аудиту було встановлено, що працівникам, які призначені на посади до 2014 року, при звільненні у зв`язку з ліквідацією ГТУЮ виплачувалася компенсація за дні невикористаної відпустки, які не підтверджені достовірними даними. За результатами внутрішнього аудиту складено аудиторський звіт, надані висновки та рекомендації, зокрема, зазначено на необхідності внесення змін до наказів про звільнення працівників ГТУЮ за 2019 та 2020 роки в частині виплат компенсації за кількість днів невикористаної відпустки, що не підтверджена достовірними даними.

Наказами Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у листопаді 2020 рок були внесені зміни до наказів працівників Головного територіального управління у Донецькій області в частині виключення періодів невикористаної відпустки до 2015 року та у грудні 2020 року та виплачені відповідні кошти. Втім, документи, що підтверджують дані обставини залишились у м. Краматорськ.

З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 23.01.2023 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20 березня 2023 року суд виніс ухвалу, якою витребував у Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) докази щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року та суми не донарахованих відпускних за період 2019 року, а також розрахунок такої компенсації (у разі несплати її на користь позивача). Розгляд адміністративної справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 10-00 год. 12.04.2023. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 12 квітня 2023 року, суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 травня 2023 року об 11:00 год.

Ухвалою від 11.05.2023 суд замінив відповідача по справі, а саме Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його правонаступника - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, а представник відповідача заперечував проти їх задоволення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , у період з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року включно перебував у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, а з 28 грудня 2019 року по 20 грудня 2022 року включно перебував у трудових відносинах зі Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.12.2022 № 6227/к ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектору судової та міжнародного співробітництва у Донецькій області Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20.12.2022, скоротивши термін попередження про звільнення, відповідно до пункту 1 частини 1 абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з реорганізацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Цим наказом також прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 28.12.2019 по 27.12.2022 у кількості 05 календарних днів, за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 28.12.2021 по 20.12.2022 у кількості 14 календарних днів, за використану додаткову відпустку за стаж державної служби за 2022 рік у кількості 15 календарних днів. Крім того, вирішено виплатити Позивачу вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, відповідно до пункту 4 статті 87 закону України «Про державну службу».

Втім, з листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19.05.2020 № 01-21/143 судом встановлено, що сума недорахованих коштів ОСОБА_1 складає 4 046, 59 грн відпускні та 20 618, 25 - компенсація. Крім того, у вказаному листі зазначено, що у зв`язку з численними зверненнями колишніх працівників Головного територіального управління юстиції у Донецькій області проведено перевірку правильності нарахування відпускних протягом 2019 року та компенсації за невикористану відпустку при звільненні та виявлено розбіжності в нарахуванні у зв`язку з технічною помилкою в програмному забезпеченні. У зв`язку з наведеним ставиться питання щодо надання дозволу на збільшення кошторисних призначень для проведення виплати по перерахунку зазначених сум.

21.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання публічної інформації, а саме відомостей про кількість невикористаних ним відпусток.

Проте, листом від 28.12.2022 № 16377/37600/23/22/12.4 представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив позивачу, що через введення на території України воєнного стану та запровадження обов`язкової евакуації з м. Краматорська, надати зазначену інформацію неможливо.

Позивач, вважаючи, що з ним не було проведено повних розрахунок при звільненні, звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо невиплати відпускних та компенсації за невикористану відпустку при звільненні позивачу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон № 889-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону поширюється на державних службовців, зокрема, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Частинами першою третьою статті 5 Закону № 889-VIII встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Підстави для припинення державної служби визначені у статті 83 Закону № 889-VIII, відповідно до пункту 4 частини 1 якої державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до п.п. 1 та 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у даній справі, позивача було звільнено з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в порядку переведення для подальшої роботи у Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Суд зазначає, що наведена норма встановлює прямий обов`язок роботодавця провести з працівником повний розрахунок в день звільнення та завчасно письмово повідомити його про відповідні нараховані суми до моменту їх фактичної виплати. Таке повідомлення дозволяє усунути розбіжності у проведених роботодавцем і працівником розрахунків та уникнути потенційного спору.

Суд зазначає, що в матеріалах даної справи відсутні докази виконання Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області норм законодавства щодо повідомлення позивача про належні при звільненні нараховані суми до моменту їх фактичної виплати.

Як вже зазначалось, в матеріалах справи наявний лист Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19.05.2020 № 01-21/143, з якого вбачається, що сума недонарахованих позивачу коштів компенсації за невикористану відпустку при звільненні складає 20 618, 25 гривень та сума недонарахованих відпускних протягом 2019 року 4 046, 59 грн гривень.

Відповідачем не спростовано того факту, що вищевказані суми були виплачені на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що на момент розгляду даної справи роботодавець не виконав свій обов`язок перед позивачем щодо розрахунку з ним при звільнені у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позивач мав право при звільненні на отримання належної йому компенсації за невикористану відпустку та суми не донарахованих відпускних відповідно до норм КЗпП України.

Разом з тим, суд наголошує, що вказані суми на користь позивача мали бути виплачені Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» встановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції, зокрема і Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 встановлено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

У цій же постанові Кабінет Міністрів України визначив, що Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правонаступником територіальних органів Міністерства юстиції - Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис 024004947, дата запису 20.04.2021, про державну реєстрацію припинення юридичної особи Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 34898944.

У зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та переходом всіх прав і обов`язків останнього до Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), саме Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) мало сплатити на користь позивача заборгованість, адже саме у вказаному органі позивач продовжував працювати. Отже, вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року та суми не донарахованих відпускних за період 2019 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визначення розміру заборгованості.

Так, судом з листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19.05.2020 № 01-21/143 встановлено, що сума недонарахованих позивачу коштів компенсації за невикористану відпустку при звільненні складає 20 618, 25 гривень та сума недонарахованих відпускних протягом 2019 року 4 046, 59 грн гривень. Отже, саме у вказаних розмірах і підлягає нарахування та виплата заборгованості, адже, на переконання суду, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) лише перейняло обов`язок щодо сплати заборгованості від Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. При цьому вказана заборгованість визначена у відповідній сумі, яка підлягала сплаті.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 року № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) реорганізовано шляхом приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Отже, наразі обов`язок щодо сплати на користь позивача суми заборгованості за невикористану відпустку при звільненні складає 20 618, 25 гривень та сума недонарахованих відпускних протягом 2019 року 4 046, 59 грн гривень має бути виплачений саме Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, як правонаступником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Посилання представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на проведення внутрішнього аудиту, за результатами якого наказами Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у листопаді 2020 рок були внесені зміни до наказів працівників Головного територіального управління у Донецькій області в частині виключення періодів невикористаної відпустки до 2015 року та у грудні 2020 року та виплачені відповідні кошти, суд не приймає до уваги, адже жодного доказу на підтвердження вказаних доводів відповідачем стосовно позивача не було надано, як того вимагають приписи частини 2 статті 77 КАС України.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає з практики ЄСПЛ, поняття якість закону означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на їх конвенційні права (рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2008 року у справі «C. Дж. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07, пункт 39, від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11, пункт 170).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (заява № 68385/10 п. 35 та № 71378/10).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе, керуючись ст. 9 КАС України, задля повного та всебічного розгляду справи, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року та суми не донарахованих відпускних за період 2019 року та стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року у сумі 20 618, 25 грн. та недонараховані відпускні за період 2019 року у сумі 4 046, 59 грн.

Отже, позов ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, 40003, Сумська обл., м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року та суми не донарахованих відпускних за період 2019 року.

Стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 08 лютого 1999 року по 27 грудня 2019 року у сумі 20 618, 25 грн (двадцять тисяч шістсот вісімнадцять гривень двадцять п`ять копійок).

Стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 недонараховані відпускні за період 2019 року у сумі 4 046, 59 грн (чотири тисячі сорок шість гривень п`ятдесят дев`ять копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 15 травня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб