Справа № 160/4168/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2023 року Справа № 160/4168/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови,-
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA110140/2022/000224 від 30.12.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено митне оформлення партії товару на митному посту Дніпровської митниці. Однак, у митному оформленні товарів було відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження відомостей, що піддаються обчисленню та відсутності відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів за методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), відповідачем застосовано резервний метод визначення вартості товарів та, відповідно, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації. Позивач не погоджується із зазначеними рішеннями відповідача, вважає їх необґрунтованим та такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 року
відкрито провадження у справі № 160/4168/23 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
27.03.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення у інспектора виник сумнів в заявлених декларантом відомостях, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову у наданні додаткових документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до пункту 2 статті 58 МК України, пункту 6 статті 54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості щодо заявленого позивачем товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
29.03.2023 року до суду надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» на відзив Дніпровської митниці, в якій позивач зазначає, що зауваження митного органу є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
12.04.2023 року до суду надійшла заява позивача про стягнення судових витрат з відповідача, в якій позивач просить суд стягнути на користь ТОВ «БІСТОРГ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
03.05.2023 року до суду надійшли заперечення відповідача на клопотання (заяву) позивача, в яких Дніпровська митниця просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ «БІСТОРГ» про стягнення судових витрат у повному обсязі. Зазначає, що жодного документу, що підтверджує сплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги ні суду, ні митниці не надано. Вартість послуг не є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Справа не має резонансного характеру, не є складною, не потребує пошуку додаткової інформації для підготовки позовної заяви, клопотання тощо. Відтак, відшкодування витрат на вказані види послуг відповідач вважає не обгрунтованими.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
29.12.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» для здійснення митного контролю та митного оформлення було подано до Дніпровської митниці митну декларацію № UA110140/2022/008282 на наступний товар: «насоси для рідин відцентровані одноступінчасті з діаметром випускного патрубка понад 15 мм, побутові з двигуном внутрішнього згоряння: (потужність 4,78 кВт), діаметр 50 мм, продуктивність 30 м3/час, модель ЗМП-50-715 шт., (потужність 4,78 кВт), діаметр 80мм, продуктивність 60 м3/час, модель ЗМП-80-135 шт. Торговельна марка «Zenit». Країна виробництва CN)» із зазначенням основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).
Товар поставлявся на підставі зовнішньоекономічного контракту № ZN29/10-2022 від 29.10.2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» (покупець) та ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED (продавець), за умовами п. 1.1 якого, продавець зобов?язується порядку та строки, встановлені цим контрактом, передати у власність покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, вказаних в Специфікаціях на поставку товару, які є невід?ємною частиною даного контракту, а покупець зобов?язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.
Відповідно до п. 2.1 Контракту загальна сума цього контракту визначається як наростаюча сума за всіма поставками, проведеними протягом усього терміну дії цього контракту.
За умовами п. 2.2, 2.3 Контракту, покупець купує товари в кількості та за цінами, визначеними у погоджених та підписаних сторонами специфікаціях на постачання кожної партії товару. Ціни встановлюються в доларах США, Євро або іншій валюті за погодженням сторін, і повинні бути зазначені в специфікаціях, що додаються до цього контракту. Ціна на товар включає вартість товару, маркування, упаковки.
Згідно з п. 2.4 Контракту, кількість товару повинна відповідати зазначеному у специфікації до цього Контракту за кожним замовленням.
02.11.2022 року сторонами Контракту підписано Специфікацію № 1 до контракту № ZN29/10-2022 від 29.10.2022 року, у якій визначено перелік товару, який поставляється та його кількість, зазначено ціну товару та умови поставки.
Разом з декларацією митної вартості ТОВ «БІСТОРГ» надано Дніпровській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару:
контракт № ZN29/10-2022 від 29.10.2022 року;
комерційну пропозицію від 28.10.2022;
прайс-лист від 01.11.2022;
Специфікацію № 1 від 02.11.2022;
Інвойс № WP0211 від 02.11.2022;
CMR № 00004516 від 21.12.2022.
За результатом розгляду поданих документів, Дніпровська митниця повідомила позивача про наступне.
« 1. Пунктом 2.2 Контракту визначено, що покупець купує товари в кількості та за цінами, визначеними у погодженнях та підписаних сторонами специфікаціях на постачання кожної партії товару. Разом з тим, наданий інвойс від 02.11.2022 № WP0211 містить посилання на Контракт, однак не містить посилання на специфікацію до нього, що стосується задекларованої партії товарів;
2. При накладенні специфікації до контракту від 02.11.2022 № 1 та інвойсу від 02.11.2022 №WP0211 один на одного встановлено чітке співпадіння печаток та підписів уповноваженого зі сторони продавця (ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED), а також співпадає їх взаємне розміщення. Вищезазначене ставить під сумнів достовірність інформації, що зазначена у вказаних документах;
3. Враховуючи, що в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211 відсутнє посилання на специфікацію, як це передбачено контрактом; у специфікації до контракту та в інвойсі встановлене співпадіння печаток та підписів уповноваженого зі сторони продавця, у митного органу сумніви щодо достовірності інформації, яка зазначена в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211, у т. ч. щодо умов поставки товарів (INCOTERMS), вартісних показників та умов оплати за товар;
4. Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов?язаних із продавцем осіб для виконання зобов?язань продавця. У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обрани метод її визначення. Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до пункту 3.2 Контракту, дата поставки зазначається у специфікаціях на кожну партію товару. У специфікації до Контракту від 02.11.2022 № 1, щодо достовірності якого у митного органу наявні обгрунтовані сумніви, дата поставки не зазначена. При цьому, в зазначеній специфікації до Контракту від 02.11.2022 № 1 та в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211 визначено, що товар поставляється на умовах відстрочення платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару, на основі виставленого продавцем інвойсу. Відсутність документально підтвердженої дати поставки унеможливлює перевірку виконання умов оплати за товар;
5. Відстрочення оплати за товар 180 днів суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів, як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VІІ ГАТТ. Враховуючи зазначене, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена;
6. Відповідно до відомостей графи 20 МД та наданих товаросупровідних документів, комерційні умови поставки оцінюваної партії товарів СРТ Дніпро (Freight Preraid): продавець зобов?язаний заключити договір та сплатити фрахт/перевезення, необхідні для поставки товару до названого місця призначення (Дніпро). Тобто, на продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту. При цьому, копію митної декларації країни відправлення до митного контролю декларантом не надано;
Згідно частини 2 статті 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов?язковою при її обчисленні. Враховуючи, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення таких складових митної вартості як витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товарів, відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, керуючись частиною 3 статті 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов??зано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: -якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 календарних днів. Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові наявні у Вас документи, прошу повідомити шляхом надіслання електронного повідомлення. Консультацію проведено.»
30.12.2022 року ТОВ «БІСТОРГ» надало митному органу пояснення щодо кожного зазначеного у консультації зауваження, та надало додатково: комерційну пропозицію від 28.10.2022 року та прайс-лист від 01.11.2022 року.
« 1. Пунктом 2.2 Контракту визначено, що покупець купує товари в кількості та за цінами, визначеними у погодженнях та підписаних сторонами специфікаціях на постачання кожної партії товару. Разом з тим, наданий інвойс від 02.11.2022 № WP0211 містить посилання на Контракт, однак не містить посилання на специфікацію до нього, що стосується задекларованої партії товарів;
2. При накладенні специфікації до контракту від 02.11.2022 № 1 та інвойсу від 02.11.2022 №WP0211 один на одного встановлено чітке співпадіння печаток та підписів уповноваженого зі сторони продавця (ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED), а також співпадає їх взаємне розміщення. Вищезазначене ставить під сумнів достовірність інформації, що зазначена у вказаних документах;
3. Враховуючи, що в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211 відсутнє посилання на специфікацію, як це передбачено контрактом; у специфікації до контракту та в інвойсі встановлене співпадіння печаток та підписів уповноваженого зі сторони продавця, у митного органу сумніви щодо достовірності інформації, яка зазначена в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211, у т. ч. щодо умов поставки товарів (INCOTERMS), вартісних показників та умов оплати за товар;
4. Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов?язаних із продавцем осіб для виконання зобов?язань продавця. У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обрани метод її визначення. Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до пункту 3.2 Контракту, дата поставки зазначається у специфікаціях на кожну партію товару. У специфікації до Контракту від 02.11.2022 № 1, щодо достовірності якого у митного органу наявні обгрунтовані сумніви, дата поставки не зазначена. При цьому, в зазначеній специфікації до Контракту від 02.11.2022 № 1 та в інвойсі від 02.11.2022 № WP0211 визначено, що товар поставляється на умовах відстрочення платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару, на основі виставленого продавцем інвойсу. Відсутність документально підтвердженої дати поставки унеможливлює перевірку виконання умов оплати за товар;
5. Відстрочення оплати за товар 180 днів суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів, як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VІІ ГАТТ. Враховуючи зазначене, заявлений рівень вартості не обчислюється як ціна, що фактично сплачена;
6. Відповідно до відомостей графи 20 МД та наданих товаросупровідних документів, комерційні умови поставки оцінюваної партії товарів СРТ Дніпро (Freight Preraid): продавець зобов?язаний заключити договір та сплатити фрахт/перевезення, необхідні для поставки товару до названого місця призначення (Дніпро). Тобто, на продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту. При цьому, копію митної декларації країни відправлення до митного контролю декларантом не надано;
Враховуючи, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення таких складових митної вартості як витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України; не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товарів, відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, керуючись частиною 3 статті 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов?язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи…
У відповідь на запит митного органу 30.12.2022 надано лист ТОВ «БІСТОРГ» № 3012/22 з коментарем (поясненнями) стосовно обгрунтованих митним органом підстав запиту додаткових документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Разом з тим, із запитаних митним органом додаткових документів, відповідно до статті 53 МКУ, декларантом 30.12.2022 додатково надано комерційна пропозиція ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED від 28.10.2022 та прайс-лист ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED від 01.1.2022. Також, у листі ТОВ «БІСТОРГ» від 30.12.2022 № 3012/22 зазначено, що у підприємства немає можливості надати інші додаткові документи протягом 10 днів, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, окрім наданих.
За результатом розгляду додатково наданих документів митним органом встановлено наступне. Інформація комерційної пропозиції являється довідковою. Комерційна пропозиція є наміром (проектом), а не підтверджує факт, узгодження зовнішньоекономічної операції. Таким чином, комерційна пропозиція від 28.10.2022 не може бути використана митним органом для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. Як зазначено в додатково наданому прайс-листі від 01.11.2022, інформація являється довідковою, може бути використана тільки для конкретної партії товару на умовах СРТ-Дніпро., що не відповідає суті та змісту прайс-листа, як комерційної пропозиції продавця необмеженому колу покупців. Таким чином, наданий прайс-лист від 01.11.2022 не може бути використаний митним органом для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів. Враховуючи вищезазначене, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а саме не подано декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, та у документах відсутні всі відомості, що підтверджують числове значення такої складової митної вартості товару, як витрати на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України; документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар.
Відповідно до частини 2 статті 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов?язковою при її обчисленні. Враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД від 29.12.2022 № UA110140/2022/008282, ненадання у повному обсязі документів для спростування (пояснення) виявлених невідповідностей, унеможливлює об?єктивну перевірку числового значення митної вартості заявленого товару. Метод визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований, відповідно до частини 2 статті 58 МКУ та пункту 2 частини 6 статті 54 МКУ, оскільки у митного органу є обгрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товару, а саме: відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар, повідомлення декларантом митного органу, що інші, окрім наданих, додаткові документи протягом 10-денного терміну, згідно частини 3 статті 53 МКУ, не надаватимуться. У митного органу наявні інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а саме: для товару «насоси для рідни відцентровані одноступінчасті з діаметром випускного патрубка понад 15 мм, побутові з двигуном внутрішнього згоряння (потужність 4,78 кВт), діаметр 50 мм, продуктивність 30 м3/час, модель ЗМП-50-715 шт.» - 47,14 дол.США/шт; для товару: «насоси для рідни відцентровані одноступінчасті з діаметром випускного патрубка понад 15 мм, побутові з двигуном внутрішнього згоряння (потужність 4,78 кВт), діаметр 80 мм, продуктивність 60 м3/час, модель ЗМП-80» - 52,01 дол. США/шт. Митна вартість може бути визнана митним органом за умови надання додаткових документів, передбачених частиною другою-третьою статті 53 МКУ, з врахуванням визначених митним органом зауважень та розбіжностей: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Застосуванню другорядного методу передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положенням статті 59 МКУ. Консультація направлена на адресу декларанта у формі електронного повідомлення 30.12.2022.
Таким чином, 30.12.2022 року Дніпровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2022/000051/2, відповідно до якого митну вартість заявленого товару скориговано із застосуванням резервного методу.
Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені статтею 53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами статей 52, 53 МК України.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпровська митниця дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Так, позивачем разом з декларацією митної вартості для митного оформлення було надано наступні документи:
контракт № ZN29/10-2022 від 29.10.2022 року;
комерційну пропозицію від 28.10.2022;
прайс-лист від 01.11.2022;
Специфікацію № 1 від 02.11.2022;
Інвойс № WP0211 від 02.11.2022;
CMR № 00004516 від 21.12.2022.
Отже, всі необхідні документи, які передбачені умовами статті 53 Митного кодексу України, позивачем під час митного оформлення товару було надано.
При цьому, суд зазначає, що митний орган не вказав на наявність виправлень, підробок, розбіжностей та відсутності всіх відомостей у наданих документах.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 року в адміністративній справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначив, що пунктом 2.2 Контракту визначено, що покупець купує товари в кількості та за цінами, визначеними у погодженнях та підписаних сторонами специфікаціях на постачання кожної партії товару. Разом з тим, наданий інвойс від 02.11.2022 № WP0211 містить посилання на Контракт, однак не містить посилання на специфікацію до нього, що стосується задекларованої партії товарів.
Відповідно до п. 2.1 Контракту загальна сума цього контракту визначається як наростаюча сума за всіма поставками, проведеними протягом усього терміну дії цього контракту.
За умовами п. 2.2, 2.3 Контракту, покупець купує товари в кількості та за цінами, визначеними у погоджених та підписаних сторонами специфікаціях на постачання кожної партії товару. Ціни встановлюються в доларах США, Євро або іншій валюті за погодженням сторін, і повинні бути зазначені в специфікаціях, що додаються до цього контракту. Ціна на товар включає вартість товару, маркування, упаковки.
Згідно з п. 2.4 Контракту, кількість товару повинна відповідати зазначеному у специфікації до цього Контракту за кожним замовленням.
Таким чином, обов?язковими умовами контракту є зазначення у специфікації на кожну партію товару, його кількості та вартості.
При цьому, ні чинним законодавством, ні умовами договору на передбачено обов?язкове посилання в інвойсі на специфікацію. Обов?язковим є посилання на договір, за яким виписано інвойс, що декларантом дотримано.
Отже, вказане зауваження не впливає на митну вартість товару та не свідчить про те, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості.
Доводи відповідача стосовно чіткого співпадіння печаток та підписів уповноваженого зі сторони продавця (ZENIT ELEKTRIC TOOLS LIMITED) та їх взаємного розміщення на документах, суд оцінює критично, зважаючи на те наступне.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів…
Таким чином, саме обгрунтовані підстави, що підтверджені належними доказами, а не сумніви, які базуються лише на припущеннях посадової особи митного органу, без проведення відповідних експертиз, які б підтвердили підробку документів, можуть бути покладені в основу для висновку про сумнівність достовірності інформації, зазначеної у вказаних документах, що призводить до невірного визначення митної вартості товару, який декларується.
Відповідно до п. 5.1 Контракту, товари вважаються поставленими продавцем та прийнятими покупцем у параметрах якості та ваги, визначених у специфікації на постачання товару.
За умовами п. 5.2 Контракту, зобов?язання продавця з відвантаження та постачання вважаються виконаними після відвантаження товару відповідно до умов постачання визначених у специфікації на постачання товару.
Згідно п. 6.1 Контракту, якщо інші умови оплати не вказані у рахунку (проформі інвойс) на поставку товару покупець оплачує товар на умовах відстрочки платежу пізніше 180 календарних днів із моменту поставки партії товару, остаточні умови оплати зазначаються у встановленому продавцем проформі рахунку (проформі інвойс).
Таким чином, умовами укладеного контракту передбачено, що поставкою товару вважається відвантаження товару та з цієї дати відраховується 180 днів для оплати товару.
При цьому, умови оплати визначаються сторонами контракту.
За умовами ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.
Митний орган зазначає, що відстрочення оплати за товар 180 днів суперечить світовій практиці, та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів, як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VІІ ГАТТ, проте належних доказів, які призвели до таких висновків не наводить.
При цьому, умовами ст. 8 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України
Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ.
Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Таким чином, надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару передбачено Митним кодексом України лише у випадку оплати такого товару.
При цьому, умовами контракту та специфікації до Контракту передбачено відстрочення платежу на 180 календарних днів з моменту відвантаження товару, що свідчить про неможливість надання платіжних документів на час митного оформлення товару.
Стосовно ненадання митної декларації країни відправлення, то суд зазначає, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.
Копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати виключно за наступними умовами:
- документи, зазначені у ч.2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті зі ці товари;
- за умови її наявності.
Отже, законодавець вважає митну декларацію країни відправлення виключно додатковим документом, у зв`язку із цим суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів - необґрунтованим.
При цьому, суд зазначає, що за умовами п. 2.3 Контракту, ціна на товар включає вартість товару, маркування, упаковки.
Згідно специфікації, умови поставки СРТ Дніпро.
Відповідно до Інкотермс 2010, СРТ продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім того, продавець зобов?язаний оплатити витрати, пов?язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.
Таким чином, висновки митного органу стосовно сумнівів щодо документального підтвердження та, відповідно, щодо включення до складу митної вартості задекларованого товару наступних витрат: на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України за маршрутом Китай (склад відправника) місце ввезення на митну територію України; на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України за маршрутом Китай (склад відправника) місце ввезення на митну територію України, спростовані наданими декларантом документами.
При цьому, суд зазначає, що надані декларантом документи не містять жодних розбіжностей, нознак підробки та містять достатньо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Таким чином, усі посилання митного органу на неможливість визнання митної вартості товарів за першим методом (за договором) грунтуються на тому, що у митного органу «наявні обгрунтовані сумніви» щодо достовірності поданих декларантом документів, які є надуманими та жодним чином не підтвердженими.
З огляду на викладене, вимога відповідача надавати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МКУ є безпідставною та необгрунтованою.
Дослідивши подані позивачем до митної декларації і на вимогу відповідача документи, виходячи зі змісту частини 2 статті 53 Митного Кодексу України, суд вважає їх достатніми для підтвердження заявленої митної вартості.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положеньстатті 55 цього Кодексу.
Приписами частини 6 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За пумовами частини 1, частини 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16, в якій зазначено, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення .
Таким чином, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, дійшов висновку про підтвердження заявленої митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору), недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом, наявності встановлених частиною 1 і частиною 2 статті 58 МК України. Відповідачем не наведено обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості товару.
Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За умовами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бісторг» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5368,00 грн (2684, 00грн. відповідно до платіжного доручення № 172 від 24.02.2023 року та 2684,00 грн відповідно до платіжного доручення № 173 від 24.02.2023 року).
Також у справі позивачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи представником позивача додано:
- договір про надання правової допомоги від 20.09.2022 року;
- додаток до договору про надання правової допомоги від 20.09.2022 року, датований 10.04.2023 року;
- акт виконаних робіт (послуг) від 11.04.2023 року;
- ордер про надання правничої (правової) допомоги від 02.03.2023 року.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, зокрема зазначив, що на підтвердження витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, внаслідок чого, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІСТОРГ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA110140/2022/000224 від 30.12.2022.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна