Справа № 140/2276/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2276/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В. І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України (далі ПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ПФУ від 06 грудня 2022 року № 31034-32540/Ш-03/8-2800/22 про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 ; зобов`язати ПФУ скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, ГУ ПФУ у Волинській області в добровільному порядку з 01 квітня 2021 року проведено нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішення суду пенсійним органом виконано лише до дати набрання рішенням суду законної сили, тобто до 05 січня 2022 року, так як згідно пояснень ГУ ПФУ у Волинській області, рішення суду у яких відсутня кінцева дата виконується до дати набрання рішення суду законної сили.

Вважаючи такі дії уповноваженого органу протиправними позивачем було надіслано скаргу до ПФУ з метою вжиття заходів реагування щодо бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області та зобов`язати останнього надалі здійснювати нарахування та виплату доплати до пенсії відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року у справі №140/11366/21 продовжуючи з 05 січня 2022 року.

Проте рішенням ПФУ від 06 грудня 2022 року скаргу на рішення, дії ГУ ПФУ у Волинській області залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким рішенням уповноваженого органу, позивач звернулася із даним позовом до суду.

У відзиві на позовну заяву від 31 березня 2023 року №2800-0603-7/17184 ПФУ заявлених позовних вимог не визнав посилаючись на те, що рішення ПФУ за результатами розгляду скарги позивача прийняте із власного розуміння правового регулювання питання, заявленого у скарзі та дискреційних повноважень, що само по собі, як і незгода позивача з рішенням не може слугувати підставою для висновку про його протиправність. Зазначає, що прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача є його дискреційними повноваженнями, які дають певну ступінь свободи діяти в межах закону на власний розгляд (обирати один з кількох варіантів) без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Вказує, що виходячи із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 по суті не погоджується з порядком виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21. Суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України (далі КАС України) спеціальний норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання до виконання судового рішення.

З врахуванням наведеного просив в задоволенні адміністративного позову відмовити (арк. спр. 33 - 36).

Інших заяв по суті справи чи клопотань на адресу суду від учасників справи не надходило.

Після усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 22 лютого 2023 року (арк. спр. 17), ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 24).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік) (арк. спр. 29 - 32).

На звернення позивача до ГУ ПФУ у Волинській області щодо виконання рішення суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21, останнє листом № 8204-7496/Ш-02/8-0300/22 від 27 вересня 2022 року повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання вказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області в добровільному порядку з 01 квітня 2021 року проведено нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Зазначено, що рішення суду, у яких відсутня кінцева дата виконуються ГУ ПФУ у Волинській області до дати набрання рішенням суду законної сили. Відтак, згадане рішення суду виконане в межах покладених зобов`язань та сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 01 квітня 2021 року по 04 січня 2022 року становить 32275,06 грн. (арк. спр. 9).

ОСОБА_1 02 листопада 2022 року подано скаргу до ПФУ у зв`язку з неправомірними діями ГУ ПФУ у Волинській області щодо не нарахування та не виплати доплати до пенсії відповідно до рішення Волинського окружного суду у справі №140/11366/21 від 01 грудня 2021 року після набрання ним законної сили (арк. спр. 8).

Рішенням ПФУ № 31034-32540/Ш-03/8-2800/22 скаргу ОСОБА_1 від 02 листопада 2022 року залишено без задоволення. В обґрунтування даного рішення відповідач послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 24 червня 2020 року у зразковій справі № 240/4937/18, які полягають у тому, що у разі зміни чинного законодавства України, яким регулюються питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен керуватися нормами законів, чинних на час призначення (нарахування) виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також зазначив, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, врегульовані нормами статей 370-383 КАС України (арк. спр. 6 - 7).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедуру подання та розгляду скарг на рішення про призначення, перерахунок, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, виплаті пенсій (далі - рішення), прийняті головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннями Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - органи, що призначають пенсії) визначає Порядок розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року № 18-6, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2007 року за № 1241/14508 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2 - 4 вказаного Порядку у разі, якщо громадянин вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, громадянин має право оскаржити таке рішення у органі Пенсійного фонду України вищого рівня.

Скарга на рішення органу, що призначає пенсії, подається громадянином особисто або законним представником відповідно до законодавства або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - заявник).

Подання скарги відповідно до цього Порядку не позбавляє заявника права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

Скарга на рішення управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями подається відповідно до головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні органи Пенсійного фонду України), на рішення регіональних органів Пенсійного фонду України до Пенсійного фонду України та супроводжується документами, що свідчать про прийняття неправильних рішень.

Скарга може бути подана до органу Пенсійного фонду України вищого рівня протягом одного року з моменту прийняття рішення, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення заявника з прийнятим рішенням.

Пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом Пенсійного фонду України, що розглядає скаргу.

Відповідно до пункту 9 Порядку орган Пенсійного фонду України зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його у термін не більше одного місяця від дня надходження скарги на адресу заявника поштою або надати йому під розписку.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у скарзі питання неможливо, орган Пенсійного фонду України може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги заявника, про що письмово повідомити заявника до закінчення тридцятиденного строку. При цьому загальний термін розгляду скарги не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду скарги може бути скорочено від встановленого цим пунктом терміну. У разі, якщо останній день строків розгляду скарги припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший наступний робочий день.

Згідно з пунктом 10 Порядку орган Пенсійного фонду України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень: 1) залишає скаргу без задоволення; 2) повністю або в певній частині задовольняє скаргу.

У разі повного або часткового задоволення скарги органу, що призначає пенсії, даються розпорядження про вчинення відповідних дій.

Рішення за розглядом скарги заявника приймає керівник відповідного органу Пенсійного фонду України (або його заступник відповідно до розподілу функціональних повноважень) (пункт 11 Порядку).

Пунктом 12 передбачено, що рішення про результати розгляду скарги оформляється відповідно до вимог законодавства про мови. Рішення оформляється на бланку органу Пенсійного фонду України, який розглядав скаргу.

У рішенні зазначаються: повне прізвище та ініціали заявника; відомості про предмет оскарження, якого стосується скарга; дата прийняття скарги до розгляду, перелік документів, які були взяті до уваги при розгляді скарги, дата і номер оскаржуваного рішення, стисле викладення вимог і клопотання заявника, результати дослідження матеріалів скарги та докази, на яких ґрунтуються висновки посадової особи органу Пенсійного фонду України, яка розглядала скаргу, посилання на конкретні статті та пункти законів України та інших нормативно-правових актів, якими обґрунтовано відповідь на скаргу та висновок про задоволення чи часткове задоволення скарги або про відмову в задоволенні вимог чи клопотання заявника, викладених у скарзі.

У рішенні також зазначається, що в разі незгоди заявника з прийнятим рішенням воно може бути оскаржене в органі Пенсійного фонду України вищого рівня (із зазначенням строку такого оскарження) або в судовому порядку.

Рішення Пенсійного фонду України, прийняте за розглядом скарги, може бути оскаржене в судовому порядку в термін, передбачений законодавством України.

У разі повного або часткового задоволення скарги до рішення даються розпорядження органу Пенсійного фонду України, рішення якого скасовано повністю або в певній частині, про вчинення відповідних дій.

Оцінюючи правомірність та обґрунтованість рішення Пенсійного фонду України, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача, суд враховує наступне.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

На звернення позивача до ГУ ПФУ у Волинській області щодо виконання рішення суду від 01 грудня 2021 року у справі №140/11366/21, останнє листом № 8204-7496/Ш-02/8-0300/22 від 27 вересня 2022 року повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання вказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області в добровільному порядку з 01 квітня 2021 року проведено нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Щодо періоду виконання зобов`язання за вказаним рішенням суду повідомлено, що рішення суду, в яких відсутня кінцева дата, виконуються ГУ ПФУ у Волинській області до дати набрання рішенням суду законної сили.

На підтвердження виконання рішення суду в частині періоду виконання зобов`язання боржником не зазначено жодного нормативного акту, таке посилання не міститься і в Кодексі адміністративного судочинства України, тобто ГУ ПФУ у Волинській області самовільно визначило для себе порядок виконання рішення суду, що прямо суперечить вимогам статті 129-1 Конституції України та статті 370 Кодексу України адміністративного судочинства.

Суд зауважує, що рішення суду є завершальним окремим процесуальним актом у письмовій формі, у якому відповідно до положень чинного матеріального та процесуального закону застосовуються норми матеріального права до конкретних правовідносин, що були предметом адміністративного спору, в аспекті задоволення (відмови у задоволенні) позовних вимог.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, за частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, судове рішення - це акт судового розгляду справи. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Щодо виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року по справі №140/11366/21 лише до дати набрання ним законної сили, оскільки в рішенні відсутня кінцева дата, суд зазначає наступне.

Змістом спірних правовідносин є право позивача на отримання соціальних виплат, що мають регулярний та постійний характер, а тому законодавчо не обмежені в якомусь часовому періоді.

Рішенням суду від 01 грудня 2021 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Обмеження нарахування та виплати підвищення до пенсії будь-якою кінцевою датою без скасування таких виплат або права на них шляхом постановлення спеціального законодавчого акту суперечить змісту спірних правовідносин та чинному законодавству, яким регулюються ці правовідносини.

Відтак, рішення суду в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в часовому вимірі повинно виконуватись до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин.

При цьому, Пенсійний фонд України приймаючи рішення за результатами розгляду скарги позивача, не обґрунтував жодним нормативно-правовим актом законність та обґрунтованість виконання ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду від 01 грудня 2021 року по справі №140/11366/21 до дати набрання ним законної сили.

Одночасно посилаючись на норми статей 378, 383 КАС України роз`яснив позивачу порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та про певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів обґрунтованих мотивів прийняття оскаржуваного рішення у межах своїх повноважень.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач не прийняв законне рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення відповідача від 06 грудня 2022 року №31034-32540/Ш-03/8-2800/22 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача задовольнити скаргу позивача, оскільки до повноваження ПФУ щодо розгляду подібних скарг є дискреційними та передбачає задоволення чи часткове задоволення скарги або про відмову в задоволенні вимог чи клопотання заявника, викладених у скарзі. У разі задоволення скарги на ПФУ покладений обов`язок вчинити додаткові дії, передбачені Порядком затвердженим постановою правління ПФУ від 12 жовтня 2007 року № 18-6.

Враховуючи, що до повноважень суду в порядку виконання судових рішень належать питання встановлення судового контролю та визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, а до повноважень ПФУ належить розгляд скарг щодо дій регіональних органів Пенсійного фонду України, рішення за результатами розгляду якої судом визнано протиправним та скасовано, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02 листопада 2022 року, з урахуванням висновків суду, наведених у рішенні суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, хоча і позов задоволений частково, суд виходить з кількості задоволених позовних вимог та обраний судом спосіб захисту прав позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. судового збору, сплаченого відповідно до чеку (платіж № ) від 03 березня 2023 року (арк. спр. 21) та зарахованого до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 28).

Керуючись статтями 139 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Пенсійного фонду України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 9, ідентифікаційний код юридичної особи 00035323) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України від 06 грудня 2022 року № 31034-32540/Ш-03/8-2800/22 про результати розгляду скарги.

Зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02 листопада 2022 року, з врахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович