Справа № 300/2098/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2023 р. справа № 300/2098/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023, -
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо винесення постанови від 07.04.2023 ВП №71500971 про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що боржником є державний орган, а тому порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з урахуванням положень статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»,а тому вважає оскаржувану постанову протиправною та винесеною з порушенням норм законодавства.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
Вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 21.04.2023 позивачем виконано в повному обсязі, відтак 01.05.2023 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у даній справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено розгляд на 10.05.2023 о 10:00 год (а.с.18-19).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Водночас проти позову заперечив оскільки дії державного виконавця є правомірними (а. с. 26). Також на виконання ухвали скерував на адресу суду матеріали виконавчого провадження №71500971 (а. с. 29-42).
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 10.05.2023 надав суду пояснення, за наслідками яких судом протокольною ухвалою розгляд справи відкладено та витребувано додаткові докази.
У судове засідання, призначене на 16.05.2023 сторони не з`явилися, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.
На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 16.05.2023 надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023, без його участі.
У судове засідання, призначене на 16.05.2023 представники позивача та відповідача не з`явилися, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялися з урахуванням положень статті 268 КАС України, а тому згідно частини 3 статті 268 КАС України та поданих клопотань, судом розгляд справи здійснено за відсутності учасників справи.
Водночас, з урахуванням статті 229 КАС України, вирішено розглянути адміністративну справу №300/2098/23 в письмовому провадженні без здійснення звукозапису технічними засобами. Потреби заслухати свідка чи експерта немає.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №300/844/20визнано протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсійного забезпечення згідно довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківського обласного військового комісаріату за №9/1/3674 від 15.09.2021 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та подальшу виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення із обов`язковим врахуванням крім основних складових мого грошового забезпечення врахувати і додаткові види мого грошового забезпечення, які зазначені в довідці Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №9/1/3674 від 15.09.2021.Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судовий збір в розмірі 992,40 грн., - на рахунок UA4009612, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37951998, отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ /22030101.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 у справі №300/4741/22 набрала законної сили 07.02.2023.

Івано-Франківський окружним адміністративним судом 01.03.2023 виданий виконавчий лист №300/4741/22, на підставі якого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пищ М. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023у ВП №71500971 та направлено для виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (а. с. 6-8).

Не погодившись з такими діями відповідача та оскаржуваною постановою позивач звернуся до суду, з метою захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів є обов`язковим до сплати всіма особами, які звертаються до суду.

Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VІ) передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так, судовий збір за подання адміністративного позову мав бути сплачений в порядку, визначеному законодавством, проте у зв`язку з відстроченням сплати судового збору згідно з ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 в адміністративній справі №300/4741/22, останній не був сплачений позивачем при зверненні до суду за адміністративним позовом.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, нормами кодексу адміністративного судочинства України передбачений чіткий порядок та спосіб розподілу судових витрат у разі вирішення спору не на користь суб`єкта владних повноважень

Відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 у справі №300/4741/22, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, розмір судового збору стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судовий збір в розмірі 992,40 грн., - на рахунок UA4009612, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код банку отримувача (МФО) 899998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37951998, отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ /22030101..

Таким чином, за результатами розгляду справи №300/4741/22 судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, шляхом стягнення на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області судового збору у розмірі 992,40 грн, як того імперативно вимагають положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим частиною 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В свою чергу Державна судова адміністрація України для забезпечення виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат з відповідача по справі звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з виконавчим листом №300/4741/22, виданим Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.03.2023, а головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023 у ВП №71500971 та направлено для виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Воднораз, у листі Державної судової адміністрації України від 23.03.2023 №10-3348/23 зазначено, що «ВАТ Ощадбанк» провадить розрахунково-касові операції з коштами боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, який немає відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби України. Відтак органи Казначейства не уповноважені здійснювати безспірне списання коштів з рахунків боржника, відкритих в банківських установах (а. с. 31-32).

Суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню за правилами вимог частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно частин 1-3 статті 6 Закону№1404-VIII, у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Частиною 4 статті 6 Закону України №1404-VIII встановлено, що органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Положеннями статті 15 Закону №1404-VIII встановлено, що сторонами виконавчого провадження згідно з положеннями є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

В свою чергу, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання встановлено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №4901-VI).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа).

Відповідно до статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

У пункті 2 Порядку №845 вказані визначення основних понять, що вживають в ньому.

Безспірне списання операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Боржники визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Виконавчі документи оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У розумінні зазначеного Порядку безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Тобто, саме вказаним порядком передбачені окремі функції органів Казначейства для виконання рішень про стягнення коштів.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку №845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 32 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства.

Згідно пункту 38 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

При цьому, відповідач не заперечує, що боржник Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, є органом державної влади, однак не надав доказів відсутності відкритих рахунків боржника в органах Державної казначейської служби України.

Протокольною ухвалою від 10.05.2023 судом витребувано у позивача інформацію про наявність відкритих рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в органах Державного казначейства України.

На адресу суду 16.05.2023 представником позивача скеровано інформацію, згідно з якою встановлено, що апаратний рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відкрито у Філії-Івано-Франківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Слід зауважити, що за положеннями Порядку №845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Водночас, згідно з приписами пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України,бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Частиною 1статті 25 Бюджетного кодексу України також унормовано, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Підпункт 1 пункту 9розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачає, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Відтак, в будь-якому випадку у спірних правовідносинах орган казначейства є встановленою Законом №1404-VIIІ та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами в справах, де боржниками є державні органи. Дані повноваження належать виключно органам Казначейства.

Отже,зважаючи на те, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №300/4741/22, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 07.02.2023, не повернутий стягувачу без виконання відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, тому дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови від 07.04.2023 ВП №71500971 про відкриття виконавчого провадження слід визнати протиправними.

Водночас, частиною 2 статті 2 Закон №4901-VI передбачено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Так, відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 за №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є територіальним органом Пенсійного фонду України. Тобто, боржник є державним органом.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Суд зазначає, що, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за організаційно правовою формою Державна судова адміністрація України є державною організацією (установа, заклад), тоді як відповідно до наведеної норми особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду не включають державні організації до кола стягувачів, з урахуванням частини 2 статті 2 Закон №4901-VI.

Відтак, враховуючи вище наведене виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, повинно проводитися не за положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до спеціального Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

А тому постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023 у ВП №71500971 підлягає скасуванню.

Стосовно посилання сторін, на врахування при розгляді даної справи, судову практику Верховного Суду, суд зазначає наступне.

В провадження Верховного суду перебувала справа №910/6471/19 предметом якої було оскарження Центром зайнятості повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення наказу господарського суду без виконання на підставі частини 2 статті 6, пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 Порядку №845, з посиланням на виконання такого рішення виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну у порядку черговості надходження виконавчих документів.

За результатом розгляду справи в касаційному провадження в постанові від 21.07.2021 по справі №910/6471/19 Верховним Судом зроблено висновок про те, що повернення державним виконавцем наказу господарського суду без виконання з посиланням на виконання такого рішення виключно органами Казначейства з попереднім інформуванням Мінфіну у порядку черговості надходження виконавчих документів , є правомірним та обґрунтованим на підставі пункту 10 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що пред`явлений не за підвідомчістю.

В постанові від 21.07.2021 по справі №910/6471/19 Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених в раніше прийнятих постановах Верховного Суду (від 25.06.2018 у справі №910/12226/16 та від 03.07.2018 у справі №910/13057/16) стосовно того, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду (частини перша і друга статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»). Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України.

Крім того, у постанові від 16.04.2020 у справі №804/5950/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що за відсутності в законодавстві України такої підстави (у даній справі не знаходиться на обслуговуванні та не має відкритих рахунків)для повернення виконавчого документа, з якої накази суду були повернуті стягувачу без виконання, дії ГУДКС України щодо повернення без виконання наказів про примусове виконання рішень судів є протиправними.

В свою чергу у постанові першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2020 №524/5007/17 викладено позицію щодо виконання рішень про стягнення судового збору з управлінь Пенсійного фонду України через відсутність відкритих рахунків в органах Казначейства.

При цьому відповідно до правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

З огляду на вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відшкодуванню підлягають судові витрати лише у випадку, коли задоволено позов особи, яка не є суб`єктом владних повноважень або судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень та відсутність витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експерти, підстави для відшкодування судового збору, на переконання суду, відсутні.

На підставі вище наведеного, керуючись статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 271, 287, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019, ) про визнання дій протиправними і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2023 задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пищ М. С. щодо винесення постанови від 07.04.2023 ВП №71500971 про відкриття виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пищ М. С. щодо винесення постанови від 07.04.2023 ВП №71500971 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених статтею 287 КАС України, подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 16 травня 2023 р.