Справа № 420/8047/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8047/23
УХВАЛА
15 травня 2023 року м. Одеса
12 квітня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розрахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з основним розміром у 80% грошового забезпечення;
зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати нарахування і виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії із застосуванням її основного розміру у 90% грошового забезпечення, з подальшим підвищенням, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи при виконанні обов?язків військової служби;
зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 16 грудня 2020 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/8047/23 розподілена на суддю Аракелян М.М. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності подання суду заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням причин поважності його пропуску та підтверджуючих доказів, або пояснень та доказів на підтвердження того, що строк не пропущено; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії ухвали.
02.05.2023 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої зазначено, що виплата позивачу спеціальної пенсії почалася у 2021 році але із застосуванням обмежень щодо її максимального розміру, що з вини відповідача унеможливлювало з`ясування фактично здійсненного розрахунку повного розміру пенсії без додаткових заходів. Під час його телефонних та особистих звернень до уповноважених осіб Пенсійного фонду, позивач конкретних відповідей не отримував, тому був змушений звернутися до суду для скасування протиправних обмежень щодо виплат пенсійних коштів. Навіть після цього, представники ПФУ не здійснили належний розрахунок, а виконання рішення суду про скасування обмежень розміру пенсії та проведення відповідних виплат, провели у спосіб, який заплутав не тільки позивача, а й їх самих. Після цього, усі попередні виплати перерахунку пенсії ПФУ почав вважати переплатою та 10 квітня 2023 року прийняв рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік, повідомив йому про це телефоном та пояснив, що в них сталася помилка, виплати здійснювалися по іншій статті видатків (не для спеціальних пенсій а в загальному порядку з іншого обрахунку) і він їх має повернути. Лише з цього рішення позивач отримав підтвердження, що ПФУ здійснював такі виплати ігноруючи моє право на розрахунок основного розміру пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення за наявності у нього більше 39 повних календарних років вислуги. Зазначена обставина змусила позивача через два дні, тобто 12 квітня 2023 року подати адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду та вжити заходів з
отримання копії Рішення ГУ ПФУ в Одеській області, яку додано до заяви. Діючи добросовісно, позивач був обмежений у встановленні та підтвердженні важливих обставин, які вливають на обов`язок відповідача. Такою поважною обставиною, що об`єктивно пов`язана з дійсними труднощами для отримання інформації, необхідної для вчинення процесуальних дій у встановлений шестимісячний строк з моменту початку виплат спеціальної військової пенсії, та є непереборною, це введення карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коноравірусної хвороби (COVID-19) та те, що дії позивача з вжиття заходів необхідних для з`ясування обставин справи неодноразово порушувалися умовами воєнного стану. Зокрема, за даними регіональної військової адміністрації з початку ескалації міжнародного збройного конфлікту в Україні, в Одеській області тільки повітряна тривога оголошувалася маже 680 разів та тривала більше 26 діб, не враховуючи інших обставин, пов`язаних з дією комендантського часу, аварійними та плановими відключеннями світла та обмеженнями руху транспорту.
Розглянувши заяву позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з цим, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.
Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі Рисовський проти України підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або якщо вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.2 якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка має об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 р. на всій території України встановлено карантин.
Наразі карантин продовжений до 30.06.2023 року.
Відповідно до п.3 Прикінцевих положень КАС України Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суд зазначає, що сам факт запровадження карантину не може бути підставою безумовного поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником інших негативних обставин, що були зумовлені карантинними обмеженнями та перешкоджали стороні вчинити процесуальні дії у строк, встановлений законом.
Позивач не зазначає саме для нього негативних обставин, що були зумовлені карантинними обмеженнями.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
Наразі воєнний стан продовжений до 18.08.2023 року.
Щодо посилань позивачки на обставину введення в Україні воєнного стану суд їх до уваги не приймає, оскільки 6-місячний строк сплив до 24.02.2022 року, дати введення воєнного стану.
Суд зазначає, що Верховний Суд, після 02.03.2022 року, неодноразово наголошував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки, не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків (ухвала КАС ВС від 10.03.2023 року у справі №540/1285/22).
Позивачем не наведено конкретних об`єктивних обставин, які б перешкоджали особисто йому звернутися до суду у визначений законодавством строк у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, а сам лише факт запровадження воєнного стану в Україні та твердження, на які позивач посилається у своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не можуть вважатись поважними причинами для поновлення такого строку, адже не є зрозумілим, чому продовжений наразі воєнний стан не завадив позивачу подати позов 12.04.2023 року.
Позивач міг звернутися до суду у визначений законодавством строк із позовом, скориставшись послугами поштового відправлення або подати позовну заяву через підсистему «Електронний суд», протилежне ним не доведено.
Причини пропуску строку, наведені у клопотанні, суд оцінює як загальні, не пов`язані з конкретними обставинами, що стосуються саме позивача та свідчать про непереборний характер таких обставин в контексті можливості подати позовну заяву у встановлений законом строк, та про поважність причин пропуску строку.
Суд констатує, що разом із заявою про поновлення строку подане Рішення відповідача від 10.04.2023 року, зареєстроване 13.04.2023 року, про прийняття на облік переплати пенсії у зв`язку із помилковим поновленням виплати пенсії по інвалідності. Доказів звернень (у тому числі усних) до органу ПФУ зі спірного питання у матеріалах позовної заяви немає (по предмету заявлених позовних вимог).
Відтак, з огляду на мотиви клопотання (подання позову 12.04.2023 року нібито після отримання Рішення, а насправді не раніше 13.04.2023 року), суд відхиляє доводи позивача та вважає, що за описаних обставин виникли нові підстави для подання позовної заяви ОСОБА_1 , не пов`язані із перерахунком пенсії з 16.12.2020 року та такі, що вимагають викладення інших позовних вимог, звернених до ГУПФУ.
Виходячи із встановлених обставин та враховуючи вищенаведені правові позиції, суд вважає, що належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали звернення і не залежали б від волі позивача, із змісту заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, поданої позивачкою на виконання ухвали суду від 17.04.2023р., не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху вказані підстави, які визнані судом неповажними, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/8047/23 не підлягає задоволенню як необґрунтована.
Згідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України, роз`яснивши йому можливість подати позовну заяву з іншими позовними вимогами до ГУПФ України в Одеській області, що пов`язані із його рішенням від 10.04.2023 року.
Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з позовом.
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві згідно ч.6 ст.121 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у повному обсязі до суду апеляційної інстанції (П`ятого апеляційного адміністративного суду).

Питання про повернення позовної заяви вирішується судом 15.05.2023 року у зв`язку із перебуванням судді М.М. Аракелян з 01.05.2023 року по 12.05.2023 року включно у відпустці.

Суддя М.М. Аракелян