Справа № 580/1586/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року справа № 580/1586/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота, в якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота, викладене у витягу з протоколу засідання житлової комісії від 07.09.2022 №5 про поновлення позивача в черзі на отримання житла з 24.10.2000;

- зобов`язати Головний центр підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора ОСОБА_2 поновити позивача на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку з 24.10.2000.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що протоколом № 15 від 24.10.2000 року засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , було задоволено та вирішено поставити в чергу ОСОБА_1 , в складі сім`ї: дружина: ОСОБА_3 , 1972 р.н. та син ОСОБА_4 1995 р.н.

НОМЕР_2 році при проведенні переміщень по черзі отримання військовослужбовцями загону квартир в місті Черкаси протоколом № 5 від 27.05.2002 засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення виділити службове житло в с. Оршанець, ОСОБА_1 3-х кімнатну квартиру загальною площею 66,37м2 з усіма зручностями, по АДРЕСА_1 , в складі сім`ї: дружина: ОСОБА_3 1976 року народження, син: ОСОБА_4 1995 року народження.

Проте, ОСОБА_1 зняли з черги на отримання житла, про що належним не повідомили.

Рапортом від 16.05.2013 ОСОБА_1 просив зарахувати до списку військовослужбовців, який потребує в отриманні службового житла в місті (селі) Оршанець, сім`я в кількості 4 чоловік, в тому числі: ОСОБА_1 , дружина, син ОСОБА_4 , 1995 р.н., син ОСОБА_5 2002 р.н. та згідно протоколу № 5 від 20 травня 2013 року спільного рішення командування та житлової комісії Навчального центру ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) ухвалено зарахувати на квартирний облік старшого прапорщика ОСОБА_1

01.07.2022 позивач звернувся до Головного центру із проханням щодо перегляду дати перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку. Згідно протоколу засідання житлової комісії Головного центру від 07.09.2022 року № 5 розглянуте та прийняте рішення відмовити ОСОБА_1 , так як відсутній рапорт, який підтверджує перебування його на квартирному обліку з 2000 року.

Позивач вважає, що відповідальність за належне зберігання облікової справи покладено на відповідача і позивач не повинен нести відповідальність за втрату документів, має право на відновлення його перебування на квартирному обліку з 2000 року.

Відповідачем подано відзив на позов в якому останній позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що рапорт про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік у 2000 році та матеріали облікової житлової справи за 2000 рік, які б підтверджували факт перебування позивача на такому обліку, в Головному центрі - відсутні. Тому, у відповідача є всі підстави вважати що така справа взагалі не оформлялась. Доказів заведення облікової житлової справи позивач не надає.

Крім того, позивач не доводить документально та не надає відповідні докази втрати відповідачем облікової житлової справи.

Позивачем додано до позову копії доказів (протоколів № 5 та № 15) невідомого походження. Із зверненням щодо надання належним чином завірених копій таких протоколів позивач до Головного центру не звертався.

В 2013 році з часу оформлення житлової справи та написання рапорту встановленим порядком, позивача поставлено на квартирний облік, тому відповідач вважає, що позивач не довів свого права перебування на квартирному обліку з 2000 року.

На думку відповідача, в даному випадку повинен бути також застосований строк звернення до суду з часу коли позивач дізнався про порушене своє право, оскільки відмова в поновленні на квартирному обліку датована березнем 2013 року.

Наведене на думку відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову. Також зазначив, що протоколи №5 та №15 надані відповідачем на запит позивача, тому не можуть визнаватись неналежними доказами.

У запереченні на відповідь відповідач просив відмовити в задоволенні позову та звернув увагу, що наразі неможливо встановити яке походження протоколу №15, чим керувалась діюча станом на 2000 рік житлова комісія та яке нормативно-правове обґрунтування протоколу №15.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора ОСОБА_2 (далі Головний центр) із зверненням від 01.07.2022, що зареєстровано за вх. №Г-45-22-вх від 07.07.2022, в якій просив поновити його в черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов з дати 24.10.2000.

Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії Головного центру від 07.09.2022 № 5 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його звернення, так як відсутній рапорт, який підтверджує перебування його на квартирному обліку з 2000 року.

28.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного центру щодо надання юридичного обґрунтування підстав відмови в перегляді дати перебування на квартирному обліку та згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії Головного центру від 01.12.2022 № 7 підставою вказано Житловий кодекс України (зі змінами), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18 січня 2021 року № 26 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 березня 2021 року №344/35966.

Не погоджуючись із правомірністю рішення щодо відмови в поновленні на квартирному обліку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP (ЖК України) та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 34, 37 Житлового кодексу України передбачено, що потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Відповідно до частини 1 статті 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом МВС України від 18 січня 2021 року № 26, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 березня 2021 р. за № 344/35966 (далі - Інструкція 26) житлова комісія органу Держприкордонслужби (об`єднана житлова комісія) приймає рішення (не виключно) щодо перегляду раніше прийнятих комісією або в порядку правонаступництва рішень, якщо їх було прийнято з порушенням вимог законодавства, у тому числі, якщо не враховано документи, наявні в обліковій справі на дату розгляду питання.

Отже, житлова комісія органу Держприкордонслужби наділена повноваженнями щодо перегляду раніше прийнятих в порядку правонаступництва рішень, якщо їх було прийнято з порушенням вимог законодавства, у тому числі, якщо не враховано документи, наявні в обліковій справі на дату розгляду питання.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо не оскарження позивачем спільного рішення командування та житлової комісії Навчального центру ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ), оформлене протоколом №3 від 18.03.2013 про відмову позивачу в поновленні на квартирному обліку з 2000 року, оскільки спір між сторонами виник у зв`язку з переглядом житловою комісією раніше прийнятого рішення.

При цьому, постановка позивача на квартирний облік згідно з протоколом вказаної комісії №5 від 20.05.2013 жодним чином не перешкоджає вирішенню питання про відновлення позивача на квартирному обліку з 2000 року.

Перевіряючи правомірність посилання відповідача про відсутність рапорту позивача в якості підстави для відмови в поновленні на квартирному обліку, суд виходить з такого.

Наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20.01.1996 року№ 30 (чинного до 14.03.2005 року ) затверджено Тимчасове положення про порядок забезпечення жилою площею в прикордонних військах України (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.07.1996 за №383/1408 (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до п. 1.1 Тимчасового положення це Положення установлює порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців за контрактом, робітників та службовців Прикордонних військ України.

Абзацом 2 п. 2.1 Тимчасового положення встановлено, що у Прикордонних військах питання, пов`язані з житловим облаштуванням військовослужбовців і членів їх сімей, штатних робітників та службовців, у тому числі й ведення квартирного обліку, покладено на квартирно-експлуатаційні служби і житлові комісії військових частин та напрямів, які розглядають і вирішують ці питання згідно з ЖК України, діючими нормами і правилами, встановленими органами місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Пунктом 2.7 Тимчасового положення визначено, що для прийняття на квартирний облік з метою одержання жилої площі чи поліпшення житлових умов військовослужбовці подають рапорт по команді, а члени їх сімей, робітники та службовці відповідні заяви - командуванню.

Згідно п. 2.8, 2.9 Тимчасового положення подані рапорти (заяви) реєструються у книзі реєстрації рапортів (заяв) про взяття на квартирний облік (додаток N 4). Книга має бути зареєстрована, сторінки пронумеровані, скріплені печаткою військової частини та підписана секретарем житлової комісії. Книга зберігається як документ суворої звітності.

Рапорти (заяви) на поліпшення житлових умов, які надійшли від військовослужбовців, робітників і службовців, з усіма доданими до них документами, розглядаються на засіданні житлової комісії частини в термін один місяць з моменту подання рапорту (заяви), за яким приймається аргументоване рішення про постановку на облік чи відмову.

За змістом норм п. 2.10 Тимчасового положення військовослужбовці вважаються взятими на квартирний облік з дня винесення спільного рішення житлової комісії військової частини.

З наведених приписів Тимчасового положення, чинного в 2000 році, вбачається, що за результатами розгляду рапорту та доданих документів військовослужбовець вважається взятим на квартирний облік з дня винесення спільного рішення житлової комісії військової частини.

Тобто, про зарахування на квартирний облік військовослужбовця свідчило саме рішення комісії, а не рапорт військовослужбовця.

Як встановлено судом, згідно з протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №15 від 24.10.2000 прийнято рішення про постановку на чергу старшого прапорщика ОСОБА_1 , 1972 року народження, разом з сім`єю у складі: дружини ОСОБА_3 , 1976 року народження; сина ОСОБА_4 , 1995 року народження. Вказаний протокол містить підписи членів комісії та затверджений виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_6 25.10.2000.

Суд також приймає до уваги, що протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №5 від 27.05.2002 прийнято рішення виділити службове житло в с. Оршанець, ОСОБА_1 3-х кімнатну квартиру загальною площею 66,37 м2 з усіма зручностями, по АДРЕСА_1 , в складі сім`ї: дружина: ОСОБА_3 1976 року народження, син: ОСОБА_4 1995 року народження.

Наведе додатково підтверджує, що станом на 27.05.2002 позивач перебував у черзі на отримання житла, як такий, що потребує поліпшення житлових умов.

Більш того, станом на дату подачі позовної заяви позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає непереконливими твердження відповідача щодо невідомого походження наведених протоколів житлової комісії, оскільки відповідач не заперечує, що саме він надав позивачу копії наведених протоколів. Крім того з протоколу житлової комісії від 07.09.2022 №5 вбачається, що протоколи №15 від 24.10.2000 та №5 від 27.05.2002 були предметом розгляду під час засідання житлової комісії, оскільки зазначені серед підстав прийняття рішення.

У запереченні на відповідь відповідач змінив свою позицію та вказав, що не відомо чим керувалася комісія діюча станом на 2000 рік та яке нормативно-правове обґрунтування протоколу №15.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу, що на позивача не може покладатись відповідальність за правомірність дій уповноважених державних органів, а останні не можуть отримувати вигоду від порушення процедури прийняття рішення шляхом позбавлення особи права на пільги, які передбачені законом. Рішення оформлене протоколом №15 від 24.10.2000 є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактом його виконання, тому судом не надається йому оцінка.

Щодо посилання відповідача на відсутність облікової житлової справи позивача, суд зазначає, що обов`язок формування та ведення вказаної справи покладається на житлову комісію військової частини, тому позивач не повинен доводити правомірність її відсутності.

За наведеного правового регулювання та фактичних обставин у справі відмова в поновленні позивача на квартирному обліку з 24.10.2000 на підставі відсутності рапорту останнього, визнається судом неправомірною, що є підставою для скасування рішення Головного центру, викладене у протоколі засідання житлової комісії від 07.09.2022 №5.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача вчинити певні дії суд зазначає, що в силу п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Повноваження суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 (скарга № 10465/83), запорукою вірного застосування - дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

Враховуючи, що рішення житлової комісії базується лише на одній підставі, яка визнана судом неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається, тому суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головний центр підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота поновити позивача на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку з 24.10.2000.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного центру підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота, оформлене протоколом засідання житлової комісії від 07.09.2022 №5, в частині відмови ОСОБА_1 поновлення в черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку з 24.10.2000.

Зобов`язати Головний центр підготовки особового складу державної прикордонної служби України імені генерала-майора Ігоря Момота (вул. підполковника Красніка, буд. 1, м. Черкаси, селище Оршанець, 19601, ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку з 24.10.2000.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО