Справа № 320/5025/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року справа №320/5025/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Клочко М.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лисенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ;РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту також відповідач, ГУ НУ у м. Києві; ; адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 31.01.2023 №3 у частині, якою притягнуто до дисциплінарної відповідальності старшого дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Долю В.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з його боку не було вчинено жодних дій, визначених Дисциплінарним статутом, які підлягають під критерії, що визначають наявність дисциплінарного проступку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 відкрито провадження у справі №320/5025/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання; зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування стосовно позивача, на підставі якого винесений оскаржуваний наказ, та особову справу позивача.

Відповідач надіслав до Київського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши про те, що за результатами проведення службового розслідування встановлено, що позивач самоусунувся від виконання службових обов`язків , пов`язаних з охороною об`єкта критичної інфраструктури; такі дії могли призвести до непередбачуваних наслідків, а тому наказ в оскаржуваній частині винесено правомірно.

У тезах пояснень до позовної заяви позивач зазначив, що відзив відповідача носить суто декларативний характер, оскільки у ньому, цитуючи положення законодавства, відповідачем дублюється висновок службового розслідування без спростування викладених в адміністративному позові доводів; вважає, що службове розслідування проведено з порушенням встановленого законом порядку, дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани застосовано неправомірно, наказ в оскаржуваній частині виданий відповідачем без належних на те підстав.

У додаткових поясненнях відповідач деталізував проведений 11.12.2022 року о 08:00 год. інструктаж позивачу, який заступив на чергування на об`єкт критичної інфраструктури міст ім. Патона.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 проходить службу в ГУ НП у м. Києві на посаді старшого дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Наказом печерського УП ГУ НП у м. Києві від 31.01.2023 №3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Печерського управління поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 5 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до старшого дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Зазначений наказ винесений на підставі висновку службового розслідування за фактами, викладеними у доповідній записці майора поліції ОСОБА_2 від 11.12.2022 року, затвердженого начальником Печерського УП ГУНП у м. Києві полковником поліції А. Дубровою 03.01.2023 року.

Підставою проведення службового розслідування є наказ Печерського УП ГУНП у м. Києві від 21.12.2022 року №57 про призначення та проведення службового розслідування

У діях позивача вбачається вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 5 та 6 частини третьої статті 1, пункту 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та, як наслідок, позивача рекомендованого притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. При отриманні копії висновку позивач зазначив, що не ознайомлений з матеріалами службового розслідування.

Вважаючи наказ в оскаржуваній частині про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №№ 580-VIII (далі по тексту Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, яку покладено в основу оскаржуваного наказу, визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частин першої-другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частинами першою-сьомою статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

До складу дисциплінарних комісій можуть також включатися представники громадськості, які мають бездоганну репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет.

Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Посадові особи, які перешкоджають діям дисциплінарної комісії, притягаються до відповідальності в порядку, встановленому законодавством.

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

Частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами сьомою-дев`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Частинами першою-другою статті 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до частин першої-четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пунктів 1-2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається з дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктами 1-2 розділу VІ Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 7 розділу VІ Порядку №893 передбачено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 9 розділу VІ Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1-2 розділу VІІ Порядку №893 передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави вважати, що у випадку вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, який встановлюється за наслідками проведення службового розслідування, до нього в залежності від встановлених причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, застосовується один з видів дисциплінарного стягнення.

У рішенні від 12.01.2012 по справі «Горовенки та Бугара проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12.01.2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) п. 38).

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020року у справі №815/4478/16.

Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі та висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, зазначено наступне: в доповідній записці заступника начальника відділу превенції Печерського УП ГУНП у м. Києві майора поліції Чернявського В від 11.12.2022 зазначено про факти порушення заходів безпеки при поводженні зі зброєю та неналежного несення служби позивачем та ОСОБА_3 . В ході проведення службового розслідування установлено, що 11.12.2022 згідно затвердженого плану-розрахунку нарядів Печерського УП ГУНП у м. Києві позивач та ОСОБА_4 у період часу з 08:00 до 20:00 год. забезпечували посилену охорону мосту імені Патона у м. Києві; з метою ефективної охорони об`єкта критичної інфраструктури визначені поліцейські отримали табельну вогнепальну зброю та автоматичну вогнепальну зброю, спеціальні засоби та засоби індивідуального захисту; 11.12.2022 року о 08:00 год. в адміністративній будівлі Печерського УП ГУНП у м. Києві по вул. Князів Острозьких, 30 у м. Києві ОСОБА_5 проведено інструктаж добових нарядів Печерського УП, а також поліцейських, які заступають на охорону об`єктів критичної інфраструктури. Зокрема, у ході інструктажу нарядів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було доведено інформацію про те, що під час несення служби на мосту ім. Патона у м. Києві згадані поліцейські повинні знаходитися на місці несення служби, забезпечувати публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона та запобігати вчиненню будь-яких заходів, які можуть порушити стабільне функціонування вищезазначеного об`єкта критичної інфраструктури. У подальшому, 11.12.2022 о 13:40 відповідальний від керівництва Печерського УП ОСОБА_8 здійснив перевірку несення служби вказаними поліцейськими на об`єктів критичної інфраструктури мосту ім. Патона у м. Києві, за результатами якої з`ясовано, зокрема, що позивач на місці несення служби був відсутній та свої службові обов`язки, пов`язані з охороною об`єкта критичної інфраструктури не виконував, на момент здійснення перевірки відпочивав у приміщенні для обігріву, яке розташоване на території моста ім. Патона. Таким чином, у ході проведення службового розслідування установлено, що позивач самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків, пов`язаних з охороною об`єкта критичної інфраструктури, прикриваючись оголошенням сигналу «повітряної тривоги», самовільно направився до розташованого поруч приміщення для обігріву. Такі дії могли призвести до непередбачуваних наслідків та порушити повноцінне функціонування мосту ім. Патона у м. Києві.

У висновку службового розслідування зазначено, що у ході інструктажу нарядів Печерського УП, який було проведено 11.12.2022 ОСОБА_9 , позивачу та ОСОБА_6 було доведено інформацію про те, що під час несення служби на мосту ім. Патона у м. Києві згадані поліцейські повинні знаходитися на місці несення служби та забезпечувати публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона та запобігати вчиненню будь-яких заходів, які можуть порушити стабільне функціонування вищезазначеного об`єкта критичної інфраструктури.

В якості доказів на підтвердження того, що позивач заступив на чергування, відповідачем долучено до матеріалів справи копії книги нарядів Печерського УП, книгу видачі й приймання озброєння Печерського УП, план-розрахунок нарядів Печерського УП ГУНП у м. Києві на 11.12.2022, в якому зазначено про несення служби на мосту ім. Патона з 08:00 до 20:00 год. позивачем та Ходулієм із зазначенням про збір особового складу о 7:45 год. на плацу управління.

З відібраних у позивача пояснень від 26.12.2022 вбачається, що 11.12.2022 з 08:00 до 20:00 год. він повинен був заступати в слідчо-оперативну групу, виконувати свої функціональні обов`язки дізнавача. У зв`язку з тим, що з 12.12.2022 позивача було направлено на навчання до тренувального центру МВС, було здійснено заміну і 11.12.2022 позивач повинен був прибути для несення служби на міст ім. Патона, де і знаходився цілий день. Під час перевірки ОСОБА_10 знаходився безпосередньо на місці несення служби. У зв`язку з тим, що у м. Києві було оголошено повітряну тривогу, зайшов до найближчого укриття для того, щоб одягти додаткові засоби захисту та дощовик, так як на вулиці йшов дощ. Додатково повідомив, що на мосту ім. Патона у період часу з 23:00 до 05 год. ранку виставляється тимчасовий блок-пост, на якому здійснюється перевірка на предмет порушення комендантської години, яка введена у зв`язку із військовим станом. Яка ціль перебування на території мосту ім. Патона вдень позивачу невідомо так як рух там вільний, зупинка транспорту на мосту заборонена. Також позивач зазначив що його не було ознайомлено з порядком несення служби на мосту (де повинен бути, ходити, що робити і т.д.). також позивач вказав, що не було спростовано відповідачем, що заходи безпеки при поводженні зі зброєю порушені не були.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів, якими б підтверджувалися доводи відповідача щодо відсутності позивача безпосередньо на місці несення служби, оскільки з наданого відповідачем схематичного зображення мосту ім. Патона з відміткою пункту обігріву та з відміткою місця несення служби вбачається, що будівля для обігріву поліцейських, в якій на момент перевірки перебував позивач, розташована на мосту ім. Патона. Тобто, сторонами у справі підтверджується факт знаходження будівлі для обігріву поліцейських, в якій на момент перевірки перебував позивач, на мосту ім. Патона, який, відповідно до план-розрахунку нарядів Печерського УП ГУНП у м. Києві на 11.12.2022 є місцем несення служби позивача 11.12.2022 з 08:00 до 20:00 год.

Крім того, аналізуючи доводи відповідача щодо доведення у ході інструктажу нарядів Печерського УП до позивача інформації про те, що під час несення служби на мосту ім. Патона у м. Києві він повинен знаходитися на місці несення служби, забезпечувати публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона, запобігати вчиненню будь-яких заходів, які можуть порушити стабільне функціонування вищезазначеного об`єкта критичної інфраструктури, суд зазначає, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не навів жодних доводів, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами, вчинення позивачем порушень під час несення служби 11.12.2022 з 08:00 до 20:00 год. на мосту ім. Патона, зокрема, відсутні докази того, що ОСОБА_1 під час несення служби не забезпечував публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона, не запобігав вчиненню будь-яких заходів, які можуть порушити стабільне функціонування вищезазначеного об`єкта критичної інфраструктури.

Жодних доказів порушення у спірний період функціонування мосту ім. Патона матеріали справи не містять, з чого також можна зробити висновок, що позивач, перебуваючи на місці несення служби, забезпечив публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона11.12.2022 з 08:00 до 20:00 год.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач, перебуваючи на момент здійснення перевірки у будівлі для обігріву поліцейських, фактично знаходився на місці несення служби та виконував покладені на нього функціональні обов`язки у ході інструктажу нарядів ОСОБА_11 .

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, якими б підтверджувалося надання в ході проведення інструктажу уточнюючих вказівок щодо зазначення конкретного місця несення служби позивачем на певній ділянці мосту ім. Патона, оскільки з відкритих даних у мережі інтернет вбачається, що довжина мосту складає 1543 м, ширина проїжджої частини 21м, ширина тротуарів - по 3 м, а тому суд вважає, що за відсутності таких вказівок позивач, забезпечуючи публічну безпеку та порядок поблизу моста ім. Патона, міг знаходитися на будь-якій ділянці, яка, на його думку, в певний момент могла б забезпечувати належне виконання покладених на нього функціональних обов`язків, в межах мосту ім. Патона.

Крім того, матеріали справи не містять доказів надання в ході проведення інструктажу уточнюючих вказівок щодо порядку несення служби, конкретизації дій, які б мав вчиняти чи від вчинення яких мав би утримуватися позивач, з урахуванням чого у суду є підстави вважати, що в межах спірних відносин позивач виконував покладені на нього у ході інструктажу нарядів функціональні обов`язки відповідно до положень Дисциплінарного статуту та своїх функціональних обов`язків.

Жодних інших посадових інструкцій, функціональних обов`язків щодо порядку несення служби на об`єктів критичної інфраструктури, з якими позивача було б ознайомлено, крім функціональних обов`язків дізнавача відділу дізнання Печерського УП, матеріали справи не містять.

Доводи щодо перебування позивача під час повітряної тривоги у пункті обігріву на мосту ім. Патона, як в укритті, не приймаються судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів відповідності даного пункту обігріву критеріям укриття.

Щодо посилань у висновку службового розслідування на домовленість ОСОБА_1 та ОСОБА_12 про несення служби дві години через дві години та обов`язку несення служби з 13:00 до 15:00 год. саме позивачем, суд приймає до уваги зазначені доводи, проте зазначає, що вони не впливають на результати розгляду справи, оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у вказаний проміжок часу позивач перебував на місці несення служби (міст ім. Патона).

Щодо зазначеного в оскаржуваному наказі порушення позивачем пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач станом на момент виникнення спірних відносин перебував на посаді дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві.

Відповідно до функціональних обов`язків дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві Долі В.В., затверджених начальником Печерського УП ГУНП у м. Києві А. Дубровою та погоджених начальником відділу дізнання печерського УП ГУНП у м. Києві В. Іванишиним, підрозділи дізнання органів Національної поліції України здійснюють досудове розслідування кримінальних проступків, віднесених до підслідності органів Національної поліції України, у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Дізнавач службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції України або уповноважена особа іншого підрозділу поліції, яка уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Крім того, зазначеними функціональними обов`язками дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві Долі В.В. перелічено перелік обов`язків під час здійснення дізнання дізнавачем.

Водночас відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не навів суду жодних доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, порушення позивачем положень пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», не вказав, які саме положення Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського порушено позивачем, або у чому полягало непрофесійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, функціональних обов`язків дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві, наказів керівництва.

Щодо зазначеного в оскаржуваному наказі порушення позивачем вимог пунктів 1, 5 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, суд зазначає, що в матеріалах службового розслідування також відсутні жодні докази, якими б підтверджувалося вчинення позивачем в межах спірних відносин порушень зазначених положень, зокрема, не вказано, у чому саме полягають порушення вимог пунктів 1, 5 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту.

Щодо зазначеного в оскаржуваному наказі порушення позивачем пункту 7 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни; з метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Положеннями статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Забороняється втручання в службову діяльність поліцейських особами, які не є їхніми прямими керівниками, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.

У разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений безпосереднім керівником або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням.

Водночас, під час судового розгляду справи судом не встановлено та не підтверджується матеріалами справи порушення позивачем зазначеного положення, оскільки позивач не є керівником ОСОБА_13 у розумінні положень статті 2 Дисциплінарного статуту, наслідком чого є протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення пункту 7 частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту. Доказів зворотного відповідачем не надано.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем як під час проведення службового розслідування, так і під час судового розгляду справи не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки позивач був присутній на мосту ім. Патона у м. Києві, що визначене керівником як місце несення служби; жодних доказів наявності порушення публічної безпеки та порядоку поблизу моста ім. Патона у період несення позивачем служби як і доказів не запобіганню вчинення будь-яких заходів, які могли б порушити стабільне функціонування вищезазначеного об`єкта критичної інфраструктури матеріали справи не містять, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом шляхом застосування дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2023 №3 в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що знайшли своє документальне та нормативне підтвердження під час судового розгляду справи.

При прийнятті рішення суд враховує і ту обставину, що, як вбачається із матеріалів службового розслідування, до іншої особи, яка одночасно заступила з позивачем на чергування та яка на момент проведення перевірки знаходилась в автомобілі без зброї (зброя перебувала у багажнику автомобіля), відповідачем застосовано лише попередження, що свідчить про застосування відповідачем різних стандартів та підходів для кваліфікації ймовірного проступку однак різними особами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (КиігТогца V. 8раіп) № 303-А, пункт 29).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відтак зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в сумі 1073,60 грн згідно квитанції про сплату від 28.02.2023 №, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31 січня 2023 року №3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Печерського управління поліції в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у м. Києві (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене у повному обсязі та підписане 11.05.2023

Суддя Панченко Н.Д.