Справа № 359/9741/22
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/25/2023
Справа № 359/9741/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 травня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року від ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява, якою просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 570635 від 12 грудня 2022 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КупАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 грудня 2022 року інспектором роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП лейтенантом поліції Ходус В.Ю. винесено постанову серії БАБ № 570635 від 12 грудня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 12 грудня 2022 року о 08 год. 55 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 2 водій керував транспортним засобом, у якого не працювала права фара у ближньому світлі та водій відмовився пред`явити водійське посвідчення, чим порушив п.п. 2.4 а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону. Інспектор виніс постанову без будь - якої підготовки до розгляду справи, не заслухав клопотання, не роз`яснив права позивачу. Крім того, в порушення ст. 268 КУпАП справа розглянута за відсутності особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності. Крім того, інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, за яке й була вимога на пред`явлення документів.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін). Відповідачу направлено копію ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

23 січня 2023 року ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 13 березня 2023 року на 14 год. 00 хв.

25 січня 2023 року на адресу суду від представника відповідача Милової Р.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно постанови, позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440 номерний знак НОМЕР_1 , в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 2, з явними технічними не справ-ностями, а саме - не працювала права фара ближнього світла, на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія, поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4 а ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Представник відповідача зазначає, що на відеозаписі з бодікамери за № 468072 зафіксовано як позивач особисто керував вищезазначеним транспортним засобом та на вимогу поліцейського зупинився. При спілкуванні на неодноразову вимогу поліцейського ОСОБА_1 не пред`явив документи зазначені в п. 2.4. а ПДР України.

Крім цього, позивач декілька разів повідомляв поліцейському, що документи в нього в наявності, але він вважає зупинку незаконною, а тому посвідчення водія та страховку на автомобіль пред`являти відмовився. Таке позиція позивача, на думку відповідача, відносно того, що він не зобов`язаний надавати на вимогу поліцейського документи, є необґрунто-ваною зважаючи на судову практику у постановах Верховного Суду України по справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, № 522/2280/16-а від 21 листопада 2019 року. Крім того, на відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що позивачу повідомлено про причину зупинки, зазначено особу поліцейського, роз`яснено права, обов`язки та надано можливість скористатися своїми правами. Однак, позивач просив поліцейського відкласти розгляд справи на наступний день у зв`язку з тим, що поспішав на роботу, у задоволенні якого позивачу було відмовлено.

Зважаючи на вказане, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, оскільки поліцейський при складанні постанови про притягнення позивача до адміністратив-ної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова винесена з дотриманням правил чинного законодавства. На підтвердження вказаних обставин до відзиву приєднано оптичний носій з відео файлами.

31 січня 2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, яким просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач як єдиний доказ по справі надав відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора, який не є безперервним і, відповідно, не висвітлює обставин справи об`єктивно. Так, з відеозапису можна встановити, що інспектор підійшов до позивача та почав безпідставно вимагати документи наголошуючи, що підставою для зупинки є непрацююча права фара, проте ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що згідно п. 31 ПДР це не є технічною несправністю. Таким чином, позивач вважає, що у інспектора взагалі були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу, оскільки доказів вчинення ним правопорушення надано не було.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечила проти заявлених позовних вимог та просила врахувати пояснення надані у відзиві.

Суд, заслухавши думку сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнає-ться протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно вимог ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі за № 127/19283/17.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.

Відповідно п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Судом встановлено, що 12 грудня 2022 року інспектором роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП лейтенантом поліції Ходус В.Ю. винесено постанову серії БАБ за № 570635 від 12 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громад-ської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, 12 грудня 2022 року о 08 год. 55 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним 0засобом, у якого не працювала права фара у ближньому світлі та водій відмовився пред`явити водійське посвідчення на вимогу поліцейського, чим порушив п.п. 2.4 а ПДР України, та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.4 а Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також : пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспор-тних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтранс-служби, Держспецзв`язку, Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила) (пункт змінено 11 листопада 2020 року); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язко-вого страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За змістом п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військове командування разом із військовими адміністраціями зокрема можуть із залученням органів виконавчої влади перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів за винятком обмежень, встановлених Конституцією України, який встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року за № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану».

Пунктом 3 вищевказаного Порядку наголошено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення. Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Пунктом 5 вказаного Порядку делеговано право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано зокрема відповідним уповноваженим особам Національної поліції України.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що правопорушення зафіксовано і зупинку водія ОСОБА_1 на вимогу поліцейського здійснено на блокпості в м. Бориспіль Київської області.

Згідно п. 21.2 та п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриман-ням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року по справі №522/22180/16-а, від 16 серпня 2019 року по справі №524/126/17 зазначено, що імперативні приписи абзацу 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що поліцейський зупинив його безпідставно та він не зобов`язаний був пред`являти документи на вимогу поліцейського.

Однак, зважаючи на вказане вище, суд приходить висновку, що інспектором було висунуто законну вимогу позивачу щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопору-шення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування право мірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правиль-ного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У пункті 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року за № 1395, вказано, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до вимог ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування право мір-ності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, матеріали справи містять диски з відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції, які, в силу приписів ст. 251 КУпАП є належними доказами у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, предметом дослідження був також диск, приєднаний позивачем до позовної заяви, разом з записами події фіксування правопорушення від 12 грудня 2022 року здійсненого ОСОБА_1 на власний мобільний телефон. Зауважень сторони відповідача щодо даного доказу до суду не надходило.

Із вказаних вище відеозаписів вбачається, що позивачу було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та запропоновано надати документи, передбачені у п. 2.1. ПДР, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак позивач не виконав законних вимог поліцейських, пояснюючи це тим, що його зупинено безпідставно та ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, не зобов`язаний пред`являти вказані документи на вимогу поліцейського.

Однак, суд відноситься критично до таких тверджень позивача, оскільки ОСОБА_1 не був звільнений від обов`язку пред`явити поліцейському посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі №524/126/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, зі змісту яких вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб кореспондується з обов`язком водія мати їх при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Водночас, зі змісту відеозаписів також вбачається, що поліцейським не були роз`яснені позивачу його права та обов`язки , не запропоновано надати пояснення та взагалі фактично він не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення. Ця обставина свідчить про те, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор не дотримався вимог, передбачених ст.279 КУпАП, та не забезпечив позивачу законних прав.

Накладення на ОСОБА_1 штрафу є втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даному випадку - грошовими коштами). Таке втручання є невиправданим, оскільки воно було здійснено з істотним порушенням вимог закону. Тому оскаржувана постанова суперечить не тільки національному законодавству, а також свавільно порушує гарантії, передбачені п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою відновлення законності належить скасувати постанову серії БАБ № 570635 від 12 грудня 2022 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

Позову заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністра-тивне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 570635 від 12 грудня 2022 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КупАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження : 93948, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий 19 вересня 1997 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, проживає за адресою : АДРЕСА_1 ), понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.