Справа № 460/5804/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2023 року м. Рівне №460/5804/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька за участю секретаря судового засідання Кривчук І.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Боженко А.А.,

відповідача: представник Бойков О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
доПриватного акціонерного товариства "Рівнеазот"
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (податковий орган, позивач) звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" (ПАТ "Рівнеазот", відповідач) про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику, в рахунок погашення податкового боргу коштів в сумі 4966065,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 30.12.2020 по 22.02.2023 у відповідача виникла заборгованість в сумі 4966065,25 грн у зв`язку з нарахуванням пені на заборгованість відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14.08.2017 № , узгодженого за результатами судового оскарження. Зазначив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі № 460/3557/17 стягнуто з ПАТ "Рівнеазот" суму податкового боргу в розмірі 78559206,11 грн, що виник в результаті несплати узгодженого податкового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 14.08.2017 № . У зв`язку з несвоєчасною сплатою вказаного податкового боргу нараховується пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача в цій справі.

Ухвалою суду від 09.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.03.2023.

За клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 26.04.2023.

Відповідач 06.04.2023 подав відзив на позовну заяву, в якій позов заперечив повністю. Вказує, що 04.02.2022 відповідач направив позивачу лист за № 242, в якому повідомив про завищення пені на суму 1940,62 грн., наслідком чого було списання зайво нарахованої пені в сумі 1940,62 грн. Однак, у розрахунку суми податкового боргу позивач безпідставно врахував зайво нараховану пеню в сумі 1940,62 грн. Також вважає, що позивачем пропущено визначений ч. 2 ст. 122 КАС України тримісячний строк для звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу, оскільки право вимоги по них виникло в період з 28.05.2021 по 29.04.2022. Крім цього вказав, що особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів щодо стягнення коштів за податковим боргом визначаються в статті 283 КАС України, відповідно до частини другої якої реалізація права податкового органу на звернення до суду щодо стягнення податкового боргу здійснюється шляхом подання заяви до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі. При цьому частина п`ята статті 283 КАС України визначає, що право звернення податкового органу з вказаною вимогою в порядку загального позовного провадження виникає в разі відмови відкриття провадження за заявою, поданою в порядку статті 283 КАС України. З наведених підстав відповідач просив відмовити в позові повністю.

Також 12.04.2023 відповідач подав клопотання та платіжну інструкцію про сплату 551569,40 грн.

18.04.2023 від відповідача надійшло клопотання про розстрочення податкового боргу на 12 місяців.

20.04.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що податковим органом було прийнято рішення № 1/35-00-23-30 від 29.07.2022 про виключення з обліку зайво нарахованої суми пені в інтегрованій картці платника податків ПАТ "Рівнеазот" . Скасування з обліку зайво нарахованої пені в автоматизованому режимі проведено 31.08.2022 в розмірі 1940,62 грн. Зменшення пені відбулося за період з 30.03.2020 по 29.12.2020, який був предметом спору у справі № 460/1966/21. Таким чином, податковий борг зменшився в хронологічному порядку. Також зазначає, несплата відповідачем до державного бюджету суми податкового боргу є підставою для його стягнення в примусовому порядку шляхом пред`явлення контролюючим органом позову відповідно до визначених законом повноважень. Також звернув увагу, що положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України не містять імперативних норм щодо звернення контролюючого органу про стягнення коштів за податковим боргом виключно в порядку статті 283 КАС України або неможливості звернення в порядку загального позовного провадження без попереднього звернення з такими вимогами в порядку статті 283 КАС України. Окрім цього, зауважив, що спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 Податкового кодексу України.

25.04.2023 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що за період з 30.12.2020 по 29.06.2021 податковий орган нарахував пеню в сумі 1883268,64 грн, однак повинен був нарахувати на 1940,62 грн менше.

В підготовчому засіданні 26.04.2023 протокольною ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.05.2023.

01.05.2023 відповідач подав клопотання та платіжну інструкцію про сплату 551569,40 грн.

09.05.2023 позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податків надходження від ПАТ "Рівнеазот" в рахунок погашення податкового боргу по пені з податку на прибуток підприємства становить 1103138,80 грн. (28.03.2023 - 551569,40 грн., 27.04.2023 - 551569,40 грн.). Вказані суми були зараховані до ІКП ПАТ "Рівнеазот" за період з 30.12.2020 по 22.03.2023. Також позивач не погодився з доводами відповідача щодо суми 1940,62 грн. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, однак якщо ж суд дійде висновку про задоволення позовних вимог - просив податковий борг розстрочити на 12 місяців.

В судовому засіданні 10.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" зареєстроване з 11.12.1991 як юридична особа, основний вид діяльності - виробництво добрив і азотних сполук.

Відповідач є платником податку на прибуток підприємств; перебуває на обліку як платник податків в Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

За даними податкового обліку позивача на час звернення до суду з цим позовом за відповідачем обліковувався податковий борг з податку на прибуток (пеня) в сумі 4966065,25 грн., нарахована відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України за період з 30.12.2020 по 22.02.2023

Суд встановив, що з метою погашення вищевказаної заборгованості контролюючим органом на адресу ПАТ "Рівнеазот" направлена податкова вимога від 24.05.2019 форми «Ю» № 546-48, яка отримана відповідачем 27.05.2019 (а.с.10).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.02.2020, яке набрало законної сили 17.03.2020, у справі № 460/3557/19 задоволено повністю позов Офісу великих платників податків ДПС та стягнуто з ПАТ "Рівнеазот" суму податкового боргу в розмірі 78 559 206,11 грн в наступному порядку: протягом березня 2020 року по лютий 2023 року в означеній сумі зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 2182200,17 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою вказаного податкового боргу контролюючим органом нараховується пеня, стягнення якої є предметом судового спору в цій справі.

Несплата платником податків нарахованої пені за несвоєчасне виконання податкового зобов`язання зумовила звернення контролюючого органу з цим позовом до суду про стягнення податкового боргу.

Оцінюючи встановлені судом фактичні обставини справи в розрізі норм матеріального закону, суд виходить з такого.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожен платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначеннями, наведеними в п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України:

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175);

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (14.1.162).

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 цього Кодексу).

Суд встановив, що у зв`язку з несплатою у встановлений податковим законом строк узгодженої в судовому порядку суми податкового боргу в розмірі 78559206,11 грн контролюючим органом на адресу ПАТ «Рівнеазот» направлена податкова вимога від 24.05.2019 форми «Ю» №546-48 (а.с.10), яка отримана відповідачем 27.05.2019, не оскаржувалася та є чинною.

Відповідно до пп. 129.1.1, пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 ст. 129 цього Кодексу встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

З позовної заяви та доданих до неї документів видно, що позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 4966065,25 грн.

За час судового розгляду справи відповідач частково погасив податковий борг в сумі 1103138,8 грн, що позивачем не заперечується та підтверджується платіжною інструкцією від 28.03.2023 (сума 551569,40 грн.) та платіжною інструкцією від 27.04.2023 на суму 551569,40 грн.

Щодо суми 1940,62 грн. то суд зазначає, що витягом з електронного кабінету платника податків ПАТ "Рівнеазот" підтверджується списання зайво нарахованої пені в розмірі 1940,62 грн. (дата - 31.08.2022). Крім того, позивач в відповіді на відзив зазначає, що податковим органом було прийнято рішення № 1/35-00-23-30 від 30.07.2022 про виключення з обліку зайво нарахованої суми пені, скасування пені в автоматизованому режимі проведено 31.08.2022. А відтак, на переконання суду, включення цієї суми до розрахунку боргу є неправомірним.

Таким чином, матеріалами справи та доданими до неї доказами на дату розгляду справи підтверджено наявність податкового боргу в сумі 3860985,83 грн.

Податковим кодексом визначено (пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14), що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 ст. 42 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Відповідно до пп. 19.-1.1.22 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

На час вирішення судового спору матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем податкової заборгованості у розмірі 3860985,83 грн.

Згідно п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 95.1 та п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать на користь висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність у суб`єкта владних повноважень визначених законом підстав для звернення до суду з адміністративним позовом.

За змістом заперечень позивача проти позову спірним питанням у цій справі є застосування пункту 102.4 статті 102 ПК України у взаємозв`язку із положеннями КАС України в частині порядку звернення контролюючого органу до суду з вимогами про стягнення податкового боргу та порядку обчислення строку давності для його стягнення.

Частиною четвертою статті 5 КАС України встановлено право на звернення до адміністративного суду суб`єктів владних повноважень виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Як зазначено вище по тексту судового рішення, у підпункті 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України визначено, що до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів. А згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Провадження у справах за зверненнями органів доходів і зборів відрізняється від загального позовного провадження. Порядок розгляду такої категорії справ регулюється главою 11 Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок розгляду справ за зверненням суб`єкта владних повноважень щодо погашення податкового боргу платників податків врегульовано також нормами Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено право контролюючого органу звертатися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку в загальному позовному порядку.

Положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України не містять імперативних норм щодо звернення контролюючого органу про стягнення коштів за податковим боргом виключно в порядку статті 283 КАС України або неможливості звернення в порядку загального позовного провадження без попереднього звернення з такими вимогами в порядку статті 283 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа № 560/4497/18), від 1 жовтня 2019 року (справа № 824/1236/18-а) та враховується судом при вирішенні цієї справи відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що в порядку загального позовного провадження контролюючий орган може звернутися виключно за наявності ухвали суду про відмову у відкритті провадження за зверненням контролюючого органу в порядку статті 283 КАС України, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні відповідачем норм права.

Проте, таке розуміння платником податків порядку звернення контролюючого органу з вимогою про стягнення податкового боргу не змінює проаналізоване вище правове регулювання, яке передбачає наявність у контролюючих органів альтернативних форм звернення до суду з такою вимогою: 1) у спеціальному порядку із заявою (зі скороченими строками як звернення до суду, так і судового розгляду); 2) в загальному порядку з адміністративним позовом (із загальними строками звернення до суду та судового розгляду). Ці форми звернення не є послідовно залежними одна від одної.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18, який враховує суд відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо строків звернення до суду контролюючих органів з позовом про стягнення податкового боргу варто зауважити таке.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, наведена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.

Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.

Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.

Верховний Суд України в постанові від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18 сформулював такий правовий висновок: положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 КАС України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Оцінка встановлених судом фактичних обставин справи відповідно до приписів чинного законодавства України та з урахуванням зазначених вище правових позицій Верховного Суду, дає підстави для висновку, що в цій справі контролюючий орган звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу в межах своєї компетенції, у встановлений законом строк та в установленому процесуальним законом порядку.

Щодо поданої відповідачем заяви про розстрочення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині судового рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

З метою забезпечення належного виконання судового рішення в публічно-правових спорах адміністративні суди можуть здійснювати відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, зміну чи встановлення способу та порядку виконання (ст. 378 КАС України). Вказані процесуальні засоби адміністративні суди можуть застосовувати у виключних випадках, зокрема, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення.

Інститут розстрочення виконання судового рішення спрямований на вжиття таких заходів, які б дозволили виконати боржнику судове рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах (05 березня 2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № №820/1509/17, адміністративне провадження №К/9901/25277/18 (ЄДРСРУ № 88062027).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Слід відмітити, що розстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обов`язком суду, а відповідне рішення приймається судом на основі закону та власних переконань.

Необхідною умовою для надання розстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

При цьому, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути лише конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2022 у справі №П/811/269/17 звернув увагу, що оскільки розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, то відповідно, при такому розстроченні має враховуватись стаття 100 Податкового кодексу України, яка містить правове регулювання з цього питання. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Постановлення такого рішення не змінює статус заборгованості, податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати такого і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Суд бере до уваги покликання відповідача на те, що у зв`язку з веденням воєнного стану та із значним здороженням сировини, яке відбулося внаслідок того, що раніше ПАТ «Рівнеазот» закуповував сировину в росії та білорусі, а тепер змушений змінювати логістику, та з підняттям цін на пальне, електроенергію та природний газ, собівартість виробленої продукції ПАТ "Рівнеазот" збільшилася, що призвело до значного падіння попиту на азотні добрива.

Також звертає увагу на те, що фінансове становище ПАТ «Рівнеазот» погіршилося після запровадження Кабінету Міністрів України нульової квоти для експорту мінеральних добрив, тобто фактичної заборони їх вивезення з України (постанови Кабінету Міністрів України №259 від 12.03.2022 та №759 від 01.07.2022), що позбавило ПАТ «Рівнеазот» можливості продати добрива, які були вироблені на експорт та відповідно завдало збитків підприємству.

Суд також враховує, що ПАТ "Рівнеазот" здійснює очистку каналізаційних госппобутових та промислових стічних вод усього міста Рівне. РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" має заборгованість перед ПАТ «Рівнеазот» у розмірі 35996098,38 грн.

Також суд враховує, що заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України складає 9525128,75 грн., та те, що на рахунках відповідача відсутні кошти в належних розмірах для погашення заборгованості.

Відповідно до ч.5 ст.378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини та з метою недопущення зупинення роботи підприємства, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення на дванадцять місяців з дати його винесення шляхом сплати заборгованості рівними частками.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та частково обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені належними й допустимими доказами. Доводи платника податків таких висновків не спростовують та не дають суду підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення податкового боргу.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення коштів за податковим боргом задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, на користь Державного бюджету України суму податкового боргу в розмірі 3860985,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №460/5704/23 на дванадцять місяців з дати його винесення шляхом сплати заборгованості рівними частками.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30,м. Харків,Харківська обл.,61052, ЄДРПОУ/РНОКПП 44131658)

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" (вул.Штейнгеля барона, буд.139 А,с.Городок,Рівненський район, Рівненська область,35331, ЄДРПОУ/РНОКПП 05607824)

Повний текст рішення складений 11 травня 2023 року

Суддя С.М. Дуляницька