Справа № 522/5004/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 522/5004/23
Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Лук`янчук О. В., Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року про повернення позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

16 березня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС України в Одеській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України.

Обґрунтовуючи наведені вимоги, ГУ ДМС України в Одеській області вказує на незаконне перебування ОСОБА_1 на території України, на відсутність у нього постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування.

Також позивач зазначає про прийняття ним рішення від 28.10.2022 №713 про примусове повернення ОСОБА_1 в країну походження, де його було зобов`язано покинути територію України в термін до 11.11.2022.

Однак, як пояснив міграційний орган, відповідач не виконав вказане рішення, у зв`язку з чим, з`явилися підстави для його примусового видворення за межі території України.

Одночасно з позовом ГУ ДМС України в Одеській області подало до суду першої інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

У цьому клопотанні ГУ ДМС України в Одеській області зазначило про особливості провадження у справах про примусове повернення та примусове видворення іноземця або особи без громадянства за межи території України. Ця особливість, на думку позивача, складається в обов`язковій особистої участі відповідача у судовому засіданні.

Тому, враховуючи ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове повернення, беручи до уваги заходи, що вживалися для його розшуку, з метою звернення до суду про його примусове видворення, є підстави вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року підстави пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем, визнано неповажними, позовну заяву залишено без руху для зазначення інших підстав для поновлення строку на звернення до суду з даним позовом.

На виконання вимог даної ухвали ГУ ДМС України в Одеській області 03.04.2023 подало заяву про поновлення строку на звернення до суду, в обґрунтування якої вказало, що починаючи з 11.11.2022 до моменту повторного виявлення, а саме до 14.03.2023 працівниками ГУ ДМС в Одеській області здійснювалися заходи щодо розшуку іноземця з метою проведення дій стосовно примусового повернення, в тому числі і для звернення до суду з позовом про примусове видворення.

Також в заяві було наголошено, що подання позову про примусове видворення за межи території України, в межах строку статті 122 КАС України, без фактичного виявлення самої особи, призведе до порушення позивачем частини 2 статті 288, частини 2 статті 161 КАС України.

Окрім того, поважними причинами пропуску строку звернення до суду, ГУ ДМС України в Одеській області зазначає Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні».

14 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси прийняв ухвалу, відповідно до якої, визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України повернув позивачеві.

У цьому рішенні суд першої інстанції наголосив, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не є об`єктивно непереборними, такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного, в межах передбаченого Кодексом строку, звернення до суду з адміністративним позовом.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року незаконною та необґрунтованою, ГУ ДМС України в Одеській області, в апеляційній скарзі, просить її скасувати та ухвалити нове рішення про направлення даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги покладені доводи, що містилися в заявах ГУ ДМС України в Одеській області про поновлення строку звернення до суду з указаним позовом.

Так, в обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом про примусове видворення ОСОБА_1 , ГУ ДМС України в Одеській області наголошує, що не є правоохоронним органом та, що в його структурі відсутній підрозділ, який здійснює оперативно розшукову діяльність.

Керуючись Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150, ГУ ДМС України в Одеській області вказує, що для виявлення порушника міграційного законодавства, воно здійснює заходи, направляючи письмові звернення до правоохоронних органів. На підтвердження цього, ГУ ДМС України в Одеській області надає, в якості додатків до апеляції, звернення від 19.12.2022 до Служби безпеки України та до ГУНП в Одеській області про вжиття заходів, у разі виявлення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , який не виконав рішення про примусове повернення та ухиляється від виконання такого рішення.

За таких обставин, скаржник наголошує, що пропуск звернення до суду не обумовлений його суб`єктивною поведінкою та не залежав від його волевиявлення.

Окрім того, покликаючись на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, скаржник указує, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 не скористався правом подання відзиву на апеляцію.

Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позову розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув до України 17.02.2022. Перетинав кордон за паспортом громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , термін дії якого з 07.08.2017 по 07.08.2022.

28.10.2022, під час проведення оперативно профілактичних заходів із виявлення нелегальних мігрантів співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області було виявлено особу, яка назвалася громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 .

У останнього були відібрані пояснення, з яких вбачається, що він на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

Було встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 тимчасово проживає в АДРЕСА_1 .

28.10.2022, за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, ГУ ДМС України в Одеській області притягнуло громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Того ж дня, ГУ ДМС України в Одеській області прийняло рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та зобов`язало його покинути територію України в термін до 11.11.2022.

Дане рішення відповідачем виконане не було.

14.03.2023 ОСОБА_1 повторно був виявлений співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області.

Того ж дня, ГУ ДМС України в Одеській області прийняло рішення про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

16.03.2023 рішенням Приморського районного суду м. Одеси був задоволений позов ГУ ДМС України в Одеській області про затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 на 6 місяців до 14.09.2023 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Ключове питання, яке належить вирішити суду апеляційної інстанції в цьому спорі, це дотримання позивачем строку звернення до суду та наявність обставин, що свідчили про відсутність у позивача об`єктивної можливості вчасно звернутись до суду з цим позовом.

Досліджуючи дані обставини колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наведена норма встановлює тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

З`ясовуючи підстави, що дають міграційному органу право на звернення до суду з позовом про примусове видворення іноземця за межі території України, колегія суддів установила таке.

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону №3773-VI).

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону №3773-VI контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150, у разі виявлення підстав, передбачених частиною першою статті 30 Закону №3773-VI, органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

Варто відзначити, що з приводу обрахування строків звернення органу міграційної служби до суду, зокрема, з позовом про примусове видворення за межі території України існує практика Верховного Суду, на яку зокрема, в обґрунтування свого рішення, покликався суд першої інстанції.

Так, у рішеннях Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №362/1634/19, від 06.12.2019 у справі №522/19225/18, від 30.07.2020 у справі №743/1264/18, висловлена позиція, що перебіг тримісячного строку для звернення до суду з позовом про примусове видворення за межі території України розпочинається після закінчення строку для виконання рішення органу міграційної служби про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Підставою для такого висновку суд касаційної інстанції зазначив зміст норм Закону №3773-VI, з яких випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав уважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отож підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем, в установлений строк, без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Суд першої інстанції, дослідивши дані обставини встановив, що підстави для пред`явлення ГУ ДМС України в Одеській області позову про примусове видворення відповідача за межі території України настали після невиконання, останнім, рішення про примусове повернення від 28.10.2022, тобто з 12.11.2022 (на наступний день після закінчення граничного строку, установленого рішенням про примусове повернення). Отже, 12.02.2023 був останнім днем для подання ГУ ДМС України в Одеській області позову про примусове видворення відповідача за межі України.

Відповідаючи на доводи апеляції про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Одним із доводів апеляції є те, що особливістю провадження у справах щодо іноземців, зокрема, їх примусового видворення за межі України, є обов`язкова участь такої особи в судовому засіданні. Поряд з цим, як заявляє скаржник, треба враховувати ухилення іноземця, який незаконно перебуває на території України, виконувати рішення міграційної служби, а також ураховувати витрачений час на здійснення заходів щодо його розшуку.

Колегія суддів відзначає, що такий довід був заявлений і в суді першої інстанції, проте, був відкинутий судом, як такий, що не заснований на законодавстві.

Слід погодитися з позицією суд першої інстанції, що особливості провадження у справах з приводу примусового видворення іноземця за межі України, не впливають на обставини, з якими процесуальний закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду. Варто зауважити, що така позиція висловлена і Верховний Судом, у справах, наведених вище.

Спростовуючи доводи суду першої інстанції про відсутність доказів, які підтверджують здійснення заходів щодо розшуку ОСОБА_1 з метою звернення до суду з позовом про примусове видворення, скаржник покликається на листи, що були направлені 19.12.2022 на адресу Управління служби безпеки України в Одеській області та на адресу ГУНП в Одеській області. Наведені листи були відсутні в полі зору суду першої інстанції і з`явилися лише на стадії апеляційного провадження.

Оглянувши вказані листи, колегія суддів встановила, що в них міститься перелік іноземців та осіб без громадянства, які не виконали рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та продовжують залишатися на території України. Також в них міститься прохання, у разі виявлення вказаних громадян, вжити заходів, відповідно до чинного законодавства та повідомити про це ГУ ДМС України.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів висновується з приписів статті 308 КАС України.

Так, відповідно до частин 1 та 4 цієї статті суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі, відсутнє прохання скаржника прийняти докази, що не були надані до суду першої інстанції та не зазначені причини про неможливість їх надання до суду першої інстанції. Натомість, наявна службова записка від заступника начальника управління начальника відділу міграційного контролю Управління у справах іноземців та осіб без громадянства про допущену помилку, яка виразилася у відсутності в матеріалах особової справи громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 за №713 наведених листів. Також зазначається про неможливість їх вчасно надати на виконання ухвали суду першої інстанції від 20.03.2023 про залишення позову без руху, у зв`язку з перебуванням автора цього документа у відпустці.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для прийняття згаданих вище листів до уваги. На думку суду апеляційної інстанції, відсутні об`єктивні докази неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Що стосується аргументів позивача стосовно пропуску строку звернення до суду із даним позовом, у зв`язку із введення на території України воєнного стану, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, яка висновується на позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 та на позиції Верховного Суду, яка викладена в ухвалі від 01.08.2022 у справі № 802/118/17-а.

У наведених рішеннях наголошено, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За наведених умов, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ГУ ДМС України в Одеській області не зазначило конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та не надало відповідних доказів на підтвердження того, як саме введення воєнного стану вплинуло, та обумовило його пропуск.

Варто уваги і думка Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо дотримання строків звернення до суду.

Так, в справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

З огляду на викладене, слід констатувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до вимог, закріплених у статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів зазначає, що всі аргументи скаржника, наведені в апеляції, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, в апеляційній скарзі не зазначено.

Покликання скаржника на те, що суд першої інстанції порушив п`ятиденний строк, встановлений для прийняття ухвали про відкриття провадження у справі, на думку колегії суддів, не впливає на правильність вирішення спору і не є підставою для втручання в судове рішення.

За результатами апеляційного оскарження, розподіл судових витрат, згідно вимог статей 139, 288 КАС України, не проводиться.

Керуючись статтями 123, 240, 308, 311, 312, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року про повернення позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. В. Лук`янчук

суддя О. А. Шевчук