Справа № 120/1925/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 р. Справа № 120/1925/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 352001 від 03.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваною постановою на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідач наклав на позивача, як на власника автомобіля "Renault Midlum 180.12", д.н.з. НОМЕР_1 , адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. Водночас підставою для такого рішення слугувала відсутність під час перевірки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 товарно-транспортної накладної.

Позивач з висновками відповідача не погоджується та зазначає, що в момент проведення перевірки автомобіль не здійснював перевезення вантажу, що підтверджується маршрутним листом, а тому потреби в оформленні товарно-транспортної накладної не було.

Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, товарно-транспортна накладна. Однак під час перевірки 20.12.2022 водієм ОСОБА_2 не було надано зазначеного документа та водій не повідомляв посадовим особам про те, що дане перевезення здійснюється без вантажу. Більше того, на лобовому склі автомобіля був прикріплений трафарет з назвою "Нова Пошта", що підтверджує перевезення такого транспортного засобу з вмістом вантажу.

Відповідач зазначає, що листом від 22.12.2022 за вих. № 48749/21/24-22 позивача було запрошено до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Вказане повідомлення ОСОБА_3 отримав завчасно, а саме 29.12.2022, однак на розгляд справи не з`явився та не надав жодних документів, які б спростували вчинене правопорушення.

Таким чином, відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд встановив таке.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки "Renault", модель "Midlum 180.12", тип "спеціалізований вантажний фургон", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

20.12.2022 старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Довганюком О.С. та Лешком Р.В. проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу марки "Renault", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільний транспортом № 335938 від 20.12.2022, яким зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення вимог ст.ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Наказу № 363 від 14.10.1997, а саме перевезення вантажу без оформлення документів на вантаж товарно-транспортної накладної.

03.01.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято постанову № 352001, якою за порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного Закону.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Постанова № 103).

Відповідно до п. 1 Постанови № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп.1 п. 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

В силу вимог пп. 15, 27 п. 5 Постанови № 103 Укртрансбезпеки відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом положень ст. 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абз. 2 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішні перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Однак перелік документів, визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, не є вичерпним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 зазначив, що аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте вказано на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що станом на день рейдової перевірки 20.12.2022 та складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом № 335938 від 20.12.2022, на підставі якого у подальшому було винесено оскаржувану постанову, водієм автомобіля не надано товарно-транспортної накладної.

Позивач вказує на те, що автомобілем здійснювалось перевезення вантажу з міста Вінниці до міста Літина та міста Хмільника, що підтверджується ТТН № 102-29967469 від 20.12.2022. Поряд з цим в момент проведення рейдової перевірки автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 вже повертався з міста Хмільника до міста Вінниці без вантажу, що підтверджується маршрутним листом від 20.12.2022.

Надаючи оцінку наведеним аргументам позивача, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, зокрема для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджені Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі Правила № 363).

Абзацом 27 глави 1 Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 8.26 Правил визначено, що вантаження і розвантаження вважаються закінченими після надання водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, оформлених у паперовій та/або електронній формі, на навантажений або вивантажений вантаж.

Відповідно до п. 11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно з п. 11.2. Правил оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Відповідно до п. 11.3. Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних е-ТТН, мають відповідати вимогам Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" та забезпечувати захист інформації відповідно до Законів України "Про захист персональних даних","Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Зі змісту пункту 11.4. Правил вбачається, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Відповідно до п. 11.5 Правил у разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

У разі використання е-ТТН Замовник (вантажовідправник) друкує, підписує і надає водію (експедитору Перевізника) в одному примірнику паперову копію е-ТТН, відповідно до вимог Закону України"Про електронні документи та електронний документообіг" для пред`явлення особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Водій (експедитор Перевізника) ставить свій підпис на паперовій копії е-ТТН про прийняття ним вантажу для перевезення.

З аналізу наведених норм видно, що основним документом на перевезення вантажу є товарно-транспортна накладна, обов`язкова наявність якої передбачена статтею 48 Закону № 2344-ІІІ. При цьому така накладна виписується у трьох примірниках, третій примірник якої, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається перевізнику.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що перевезення вантажу завершується передачею водієм товарно-транспортної накладної перевізнику, яким, у цьому випадку, є позивач. Відповідно, помилковими і такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства є доводи позивача про те, що після розвантаження автомобіля та його повернення до пункту навантаження наявність товарно-транспортної накладної не є/ обов`язковою.

Позивач також зазначає, що перевезення вантажу з міста Вінниці до міста Літина та міста Хмільника підтверджується товарно-транспорною накладною № 102-29967469 від 20.12.2022 та маршрутним листом від 20.12.2022. Проте суд враховує, що жоден з цих документів не надавався відповідачу під час перевірки та розгляду справи.

Крім того, зі змісту вказаних документів слідує, що маршрутом перевезення є "Вінниця-Літи", "Літин-Хмільник" та "Хмільник-Вінниця".

Відтак, оскільки зупинення та перевірка автомобіля здійснені на зворотньому шляху слідування в межах ділянки "Хмільник-Вінниця", суд відхиляє доводи позивача про те, що на цей момент автомобіль не здійснював перевезення.

При цьому суд зауважує, що під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт та складання акту про виявлення відповідних порушень водій автомобіля мав змогу надати аргументовані пояснення щодо виявленого порушення та заперечити факт його наявності з посиланням на певні факти та обставини (відсутність вантажу, маршрутний лист тощо). Однак, як видно зі змісту акта № 335938, водій транспортного засобу жодних пояснень з приводу відсутності у нього під час перевезення товарно-транспортної накладної не надав та зауважень щодо зафіксованого в акті порушення не висловив.

Крім того, обґрунтовуючи правомірність спірної постанови, відповідач вказує на належне повідомлення позивача про розгляд справи, що дозволило йому прибути на розгляд справи та надати свої пояснення (заперечення) і докази на їх підтвердження.

В цьому контексті суд враховує, що вчинене порушення вимог статті 48 Закону № 2344-III виявлено 20.12.2022.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пункт 26 Порядку № 1567 містить загальне правило, в силу якого справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку № 1567).

З матеріалів справи видно, що 23.12.2022 посадовими особами Відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на адресу позивача (22000, Вінницька область, м. Хмільник, вул. Маліновського, буд. 29) надіслано повідомлення про дату, час та місце розгляду справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт: з 10 до 14 год 03.01.2023 за адресою: м. Вінниця, вул. Василя Порика, 29, 3 порерх. При цьому у повідомленні зазначено, що в разі неявки, матеріали справи будуть розглянуті за відсутності представника перевізника.

Вказане повідомлення отримане позивачем 29.12.2022, що підтверджується трекінгом відправлень поштового повідомлення № 596 з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта".

Водночас позивач на розгляд справи не з`явився та своїм правом на подання додаткових пояснень і доказів на їх підтвердження не скористався.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що постанова № 352001 від 03.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн була прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, є правомірною, обґрунтованою і правових підстав для її скасування не встановлено.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (службова адреса: вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021).

Повне судове рішення складено 11.05.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович