Справа № 500/3405/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3405/22 пров. № А/857/1210/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року (головуючий суддя: Мандзій О.П., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 27.09.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в повному обсязі з 06.06.1978 по 31.03.2000, з 08.12.2003 по 31.12.2003, з 01.09.2011 по 03.09.2012, з 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2021 по 30.06 2022;

- зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 06.06.1978 по 31.03.2000, з 08.12.2003 по 31.12.2003, з 01.09.2011 по 03.09.2012, з 23.09.2013 по 31.03.2014, з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2021 по 30.06.2022, в повному обсязі з урахуванням вже зарахованих періодів.

Обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою dsl 19/07/2022 про призначення пенсій за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом № 1900-0211-8/20224 від 27.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи відсутністю достатнього стажу роботи 29 років. За поданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 00 місяців 16 днів. Однак, до страхового стажу позивача безпідставно не зараховано всі періоди його роботи.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи: з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих 10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих 1 місяць 5 днів; з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих 25 днів, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих 10 місяців 0 днів, в повному обсязі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих 10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих 1 місяць 5 днів; з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих 25 днів, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих 10 місяців 0 днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на, те що розглянувши подані документи ОСОБА_1 , на момент звернення за призначенням пенсії, його загальний страховий стаж склав 22 роки 00 місяців 16 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає, правові підстави для зарахування інших періодів відсутні, а тому дії пенсійного органу є правомірними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0211-8/20224 від 27.07.2022 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Оскільки, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 63 від 26.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - 29 років; страховий стаж згідно наданих документів 22 роки 0 місяців 16 днів.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0304-8/20932 від 04.08.2022, страховий стаж обчислено відповідно до таких документів:

- роботу в колгоспі «Більшовик» з 06.06.1978 по 15.10.1980 обчислено відповідно до довідки від 25.10.2020 № 1044, виданої Радомильською сільською радою (роботу за 1978 та 1979 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів);

- період проходження строкової військової служби з 30.10.1980 по 03.11.1982 зараховано відповідно до довідки від 22.06.2022 №171, виданої Кременецьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки;

- роботу в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д» з 15.03.1983 по 18.07.2003 обчислено відповідно до довідки від 28.06.2022 № 55/04-12, виданої Вишнівецькою селищною радою (роботу з 1983 по 1988, з 1993 по 1995, та з 1997 по 30.03.2000 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів);

- періоди роботи, починаючи з серпня 2003 року по червень 2022 року, обчислено відповідно до даних наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв у колгоспі, робота позивача за цей період має бути зарахована в повному обсязі та необхідність захисту порушеного права ОСОБА_1 , шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу періоди: з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих 10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих 1 місяць 5 днів.

Натомість, періоди з 30.10.1980 по 03.11.1982, з 01.01.1989 по 31.12.1992, з 01.01.1996 по 31.12.1996, згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зараховані відповідачем в повному обсязі, а тому такі не є спірними, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати страхових внесків у період з 08.12.2003 по 21.12.2003, суд першої інстанції не вбачав законних підстав для зарахування відповідачем періоду провадження позивачем підприємницької діяльності, до страхового стажу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди роботи: з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих 10 місяців 0 днів.

Період з 23.09.2013 по 31.01.2014, згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 зарахований відповідачем в повному обсязі, а тому такий не є спірним, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Крім цього, відповідачі діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, не зараховуючи до страхового стажу позивача період роботи з 14.01.2020 по 31.03.2020 в повному обсязі

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення в частині задоволеного позову.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 (далі Закон 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закон 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, до набрання чинності Закону № 1058-IV, зарахування страхового стажу унормовувалося Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), який спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України

Згідно зі ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Аналіз наведених правових норм надає підстави суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що періоди роботи чи іншої діяльності, які проходили після 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу, якщо сплачувалися внески до Пенсійного фонду, з урахуванням мінімального страхового внеску, що стосується періодів трудової та іншої діяльності, що мали місце до 01.01.2004, то відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV ці періоди зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статей Закону № 1788-XII.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постанові Верховного Суду 12 вересня 2022 року у справі № 580/4885/20.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788-XII та ст. 48 Кодексу законів про працю, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 (а. с. 14) позивач працював з 06.06.1978 по 15.10.1980 в колгоспі «Більшовик», що також, підтверджується довідкою Радомильської сільської ради від 25.10.2020 № 1044 (а. с. 67-68).

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 (а. с. 15-18) ОСОБА_1 , з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д», що також, підтверджується довідками Вишнівецької селищної ради від 28.06.2022 № 55/04-12 (а. с. 71-72), виданих на підставі книг обліку трудового стажу та книг обліку розрахунків по оплаті праці, позивач працював з 06.06.1978 по 15.10.1980 в колгоспі «Більшовик» та з березня 1983 року по липень 2003 року в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу всього періоду роботи у наведених вище колгоспах, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в листі № 1900-0304-8/20932 від 04.08.2022 покликалось на те, що:

- роботу в колгоспі «Більшовик» з 06.06.1978 по 15.10.1980 обчислено відповідно до довідки від 25.10.2020 № 1044, виданої Радомильською сільською радою (роботу за 1978 та 1979 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів);

- роботу в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д» з 15.03.1983 по 18.07.2003 обчислено відповідно до довідки від 28.06.2022 № 55/04-12, виданої Вишнівецькою селищною радою (роботу з 1983 по 1988, з 1993 по 1995, та з 1997 по 30.03.2000 зараховано за фактично відпрацьованою кількістю вихододнів).

Тобто, зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу позивача періоди його роботи з 06.06.1978 по 15.10.1980 в колгоспі «Більшовик» та з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д» здійснено пропорційно фактично відпрацьованій кількістю вихододнів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що такі дії відповідача є протиправними, з огляду на таке.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачами не доведено факту невиконання без поважних причин позивачем встановленого мінімуму трудової участі, для необхідності зарахування страхового стажу.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за період роботи з 1978-1979, 1983-1990, 2002-2003 роки у довідках Радомильської сільської ради від 25.10.2020 № 1044 та Вишнівецької селищної ради від 28.06.2022 № 55/04-12, трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 та трудовій книжці НОМЕР_2 взагалі відсутні дані про встановлений мінімум трудоднів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Оскільки, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постанові від 27.04.2020 справа № 648/1613/17, у постанові від 11 травня 2022 року справа № 120/1089/19-а, у постанові від 31 березня 2023 року справа № 532/1264/16-а.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відсутні докази того факту, що позивач не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі у колгоспі «Більшовик» з 06.06.1978 по 15.10.1980 та з 01.03.1983 по 18.07.2003 в колгоспах «ім. Калініна», «ім. Горького», «Волинь» та в ПАП «Явір-Д», а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв у колгоспі робота позивача за цей період має бути зарахована в повному обсязі. А захист порушеного права позивача слід відновити шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу періоди: з 06.06.1978 по 31.12.1978, з урахуванням зарахованих 1 місяць 22 дні; з 01.01.1979 по 31.12.1979, з урахуванням зарахованих 4 місяці 23 дні; з 01.01.1980 по 15.10.1980, з урахуванням зарахованих 9 місяць 15 днів; з 15.03.1983 по 31.12.1983, з урахуванням зарахованих 5 місяців 22 дні; з 01.01.1984 по 31.12.1984, з урахуванням зарахованих 7 місяців 5 днів; з 01.01.1985 по 31.12.1985, з урахуванням зарахованих 10 місяців 29 днів; з 01.01.1986 по 31.12.1986, з урахуванням зарахованих 9 місяців 20 днів; з 01.01.1987 по 31.12.1987, з урахуванням зарахованих 10 місяців 8 днів; з 01.01.1988 по 31.12.1988, з урахуванням зарахованих 10 місяців 14 днів; з 01.01.1993 по 31.12.1993, з урахуванням зарахованих 5 місяців 11 днів; з 01.01.1994 по 31.12.1994, з урахуванням зарахованих 1 місяць 2 дні; з 01.01.1995 по 31.12.1995, з урахуванням зарахованих 5 місяців 26 днів; з 01.01.1997 по 31.12.1997, з урахуванням зарахованих 6 місяців 6 днів; з 01.01.1998 по 31.12.1998, з урахуванням зарахованих 3 місяці 4 дні; з 01.01.1999 по 31.12.1999, з урахуванням зарахованих 4 місяці 20 днів; з 01.01.2000 по 31.03.2000, з урахуванням зарахованих 1 місяць 5 днів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення у цій частині з додержанням норм матеріального права, а тому судове рішення у цій частині необхідно залишити без змін.

Щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу періоди позивача:

- з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів;

- з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів;

- з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих 25 днів, з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих 10 місяців 0 днів, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як зазначалося вище судом апеляційної інстанції, періоди роботи чи іншої діяльності, які проходили після 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу, якщо сплачувалися внески до Пенсійного фонду, тобто страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що до матеріалів справи додано реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма-ОК ОСОБА_1 (а. с. 20-21).

Відповідно до розрахунку страхового стажу, відповідачем за період з 01.06.2021 по 30.06.2022 зараховано позивачу 10 місяців, що не відповідає відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма-ОК ОСОБА_1 . Оскільки, згідно цього реєстру, за цей період сплачувалися страхові внески, а тому до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню 1 рік 1 місяць, а не 10 місяців. Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період роботи позивача з 01.06.2021 по 30.06.2022, з урахуванням зарахованих 10 місяців 0 днів.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно розрахунку страхового стажу (а. с. 19), відповідачем зараховано позивачу період його роботи у ТзОВ «Меридіан Центр» з 01.09.2011 по 31.12.2011 0 років 4 місяці 0 днів.

Тобто, цей період роботи позивача зарахований відповідачем в повному обсязі, а тому на думку суду апеляційної інстанції не є спірним та повторному зарахуванню не підлягає, отже позовні вимоги в цій частині задоволення не підлягають.

Згідно цього реєстру, за період з 01.01.2012 по 29.02.2012 страхові внески не сплачені, а згідно розрахунку страхового стажу, відповідачем цей період роботи позивача не зараховано до його стажу, що свідчить про правомірність дій пенсійного органу.

Відповідно до розрахунку страхового стажу, відповідачем за період роботи з 01.03.2012 по 03.09.2012 зараховано позивачу - 5 місяців 13 днів, що відповідає відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма-ОК ОСОБА_1 .

Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма-ОК ОСОБА_1 , за період з 01.02.2014 по 31.03.2014 страхові внески не сплачені, що свідчить про правомірність дій пенсійного органу.

Відповідно до розрахунку страхового стажу, відповідачем за період з 14.01.2020 по 31.03.2020 зараховано позивачу 25 дні, що відповідає відомостям реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма-ОК ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих 25 днів, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення у цій частині та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 500/3405/22 скасувати в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.2011 по 31.12.2011 з урахуванням зарахованих 4 місяці 0 днів; з 01.01.2012 по 29.02.2012, з 01.03.2012 по 03.09.2012, з урахуванням зарахованих 5 місяців 13 днів; з 01.02.2014 по 31.03.2014, з 14.01.2020 по 31.03.2020, з урахуванням зарахованих 25 днів та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 500/3405/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш