Справа № 148/540/23
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/540/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретарі Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Тульчина адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, співвідповідач: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради про скасування постанови № 306/24 від 09.03.2023 про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.03.2023 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Вінницької області було винесено постанову № 306/24 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , якою остання була визнана винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Вищезазначеною постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн.

Згідно постанови, адміністративною комісією встановлено, що ОСОБА_1 продавець магазину «Забаганки», 16.01.2023 pоку, біля 13.00 год. по вул. Миколи Леонтовича 55 Б м. Тульчин, перебуваючи на своєму робочому місці, здійснила продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM за ціною за 395,00 грн., неповолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила ч. 2 ст. 156 КК України.

Підставою прийняття комісією такого рішення - послугував протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №188596 від 26.01.2023 року, складений ст. інспектором з ЮП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Омелянчук О.М., відносно ОСОБА_1 про те, що вона 16.01.2023 року біля 13:00 по вул. Миколи Леонтовича 55 Б м. Тульчина, продавець магазину «Забаганки», перебуваючи на своєму робочому місці, здійснила продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, ціною за 395,00 грн. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП.

Зазначає, що вона не вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, за ціною 395 грн. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не продавала, оскільки в асортименті товару таких електронних сигарет взагалі немає, крім того 16.01.2023 року Торговий центр «Європейський» в якому знаходиться магазин в якому працює позивач, взагалі не працював, оскільки по понеділкам не працює, доказів на підтвердження того, що відбулася подія адміністративного правопорушення надано не було, згідно протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради від 09.03.2023 р. на засіданні окрім оголошення протоколу жодні докази не досліджувалися, а отже розгляд справи та винесення постанови проводилися із грубими процесуальними порушеннями.

Просить постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Вінницької області № 306/24 від 09.03.2023 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800.00 грн - скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800.00 грн закрити та стягнути судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надала.

Представник позивача - адвокат Кугутюк О.В. в судове засідання надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідачів за дорученням Мазур О.А. у судове засідання надала відзив на позов та заяву в якій просила розляд справи провести без участі представника відповідачів, наполягала на відмові позивачу в позові.

Згідно відзиву зазначила, що 03.02.2023 року Тульчинською міською радою було отримано протокол серії ВАВ №188596 від 26.01.2023 року, відносно ОСОБА_1 про те, що 16.01.2023 року біля 13:00 по АДРЕСА_1 , продавець магазину «Забаганки» ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці, здійснила продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, ціною за 395,00 грн. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради на якому розглядався протокол відносно ОСОБА_1 було призначене на 09.03.2023 на 10:00 год. 00 хв., про що правопорушниця була належним чином повідомлена. Також було запрошено неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та старшого інспектора з ЮП Тульчинського РВП ГУНП Вінницької області Омелянчук Олесю Миколаївну.

На засідання комісії 09.03.2023 року з`явилася ОСОБА_1 , для більш ґрунтовного дослідження даного питання пояснення надала старша інспектор з ЮП Тульчинського РВП ГУНП Вінницької області Омелянчук Олеся Миколаївна, яка складала даний протокол.

Також сам неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який давав пояснення в присутності спеціаліста служби у справах дітей Тульчинської міської ради, чітко вказав на ОСОБА_1 , що саме вона здійснила йому продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, за ціною 395 грн.. У своїх поясненнях вказував, що 16.01.2023 він придбав даний пристрій для куріння.

Також у протоколі були зазначені понятті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно їхніх пояснень 26.01.2023 року, вони були присутні при складанні адміністративного протоколу по ч. 2 ст. 156 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , яка продала неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронну сигарету «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, за ціною 395 грн. У поясненнях зазначали, що ОСОБА_1 у їхній присутності пояснила, що не знала, що пристрій можна продавати з 18 років, і про документ, який посвідчує особу, не запитувала.

На підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, члени адміністративної комісії одноголосно дійшли висновку про доведення вини ОСОБА_1 в скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 156 КУпАП та прийняли рішення про притягнення останньої до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу 6800 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, зазначено, що на думку відповідача, необхідно врахувати конкретні обставини справи і оцінювати розмір витрат, що мають бути компенсовані за рахунок бюджету Тульчинської громади у разі задоволення позову, зважаючи на те, чи вони були дійсні та необхідні саме в такому розмірі. Вважає, що вказаний позивачем розмір витрат, які він поніс чи очікує понести у зв`язку з розглядом справи, має бути зменшено, оскільки є неспівмірними з заявленими позивачами позовними вимогами, суттю спору, складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, характером спірних правовідносин, кількістю учасників, обсягом доказів, кількістю засідань.

Дослідивши матеріали справи, диск з відеозаписом складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що 09.03.2023 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради Вінницької області було винесено постанову № 306/24 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , якою остання була визнана винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн., при цьому копія постанови міститься в матеріалах адміністративної справи.(а.с.37-39)

Як зазначено в постанові, підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності стало те, що вона 16.01.2023 року біля 13:00 по вул. Миколи Леонтовича 55 Б м. Тульчина, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «Забаганки», здійснила продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM, за ціною 395,00 грн. неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів частини 2 статті 156 КУпАП встановлено порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, фактом продажу електронних сигарет є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 р. справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №188596 від 26.01.2023 складений ст. інспектором з ЮП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, Омелянчук О.М., відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, судом встановлено, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM та наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару. (а.с.10)

Також з відеозапису доданого до матеріалів встановлено, що при складанні вищезаначеного протоколу правопорушнику не роз`яснювалися її права та обов`язки, інспектор під диктовку останній вказував зазначити в протоколі, що вона від пояснень відмовляється, на посилання ОСОБА_7 , що вана не пам`ятає вказаного хлопця, який нібито купував у неї електрону сигарету, інспектор не відреагува.

Крім цього, жодних свідків події протокол також не містить, будь-які речі не вилучалися, не зазначено які саме копії матеріалів додано до протоколу та взагалі даний протокол складено через 10 діб після події.

Дослідивши оскаржувану постанову № 306/24 від 09.03.2023 року відносно ОСОБА_1 про притягнення останньої до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст.156 КУпАП, судом встановлено, що у вказаній постанові не зазначено інформації про вилучення електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICE CREM та про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару. (а.с.37)

Дослідивши пояснення понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 26.01.2023 року, які зазначені понятими в протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ №188596 від 26.01.2023, останні вказали що були понятими при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 та остання в їх присутності повідомила, «що не знала що даний пристрій можна продавати з 18 років. Посилання на те, що ОСОБА_1 продала неповнолітньому електрону сигарету в поясненнях відсутні.(а.с. 16-17)

Також у судовому засіданні встановлено, що пояснення ОСОБА_1 від 26.01.2023 року, які вона надавала інспектору з ЮП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_8 , написані двома різним людьми, оскільки мають два різні почерки, скоріш за все інспектором Москалюк та сторонньою особою, оскільки правопорушник не зазначала в кінці пояснень, що з її слів записано вірно також протокол містить посилання, що правопорушник відмовилася від надання пояснень. (а.с. 15)

Згідно довідки керуючого ТРК «Європейський» ОСОБА_9 від 22.03.2023 року встановлено, що адміністрація ТРК «Європейський» доводить до відома, щодо графіку роботи торговельного відділу № 45 «Забаганки», який є аналогічним графіку роботи інших торгівельних відділі комплексу та становить: робочі дні з вівторка по неділю з 08.00 по 17.00 години, вихідний понеділок.(а.с.5)

За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Здійснюючи розширений аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради не було встановлено та не підтверджено відповідними документами чи працювала ОСОБА_1 саме 16.01.2023 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який знаходиться в торгівельному центрі «Європейський» по вул. Миколи Леонтовича 55 Б м. Тульчина та чи дійсно здійснила продаж електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICECREM ціною за 395 грн., неповолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки згідно довідки керуючого ТРК «Європейський» ОСОБА_9 від 22.03.2023 року даний магазин по понеділкам не працює, а 16.01.2023 року було саме в понеділок, чеку купівлі вказаного товару також не було представлено та сам пристрій для куріння не вилучався.

Крім цього не встановлено чи є в асортименті магазину «Забаганки» на продажі саме електронної сигарети «ELFBAR» 1500 STRAWBERY ICECREM за ціною 395,00 грн.

Разом з тим відсутність фіскального чеку на реалізацію електронних цигарок може свідчити про подію і склад іншого адміністративного правопорушення у сфері порушення правил торгівлі, відповідальність за яке передбачена КУпАП, що не є предметом даного спору, про недотримання суб`єктом господарювання положень ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також про намір уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 804/8054/17.

Також суд зауважує, що згідно протоколу засідання адміністративної комісії при виконкомі від 09.03.2023 року вбачається, що на засіданні комісії було оголошено тільки протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №188596 від 26.01.2023 року року, інших матеріалів по справі не надходило, сторони не заслуховувалися, а згідно постанови комісія посилається на пояснення правопорушниці та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які долучені до адміністративного матеріалу, хоча протокол серія ВАВ №188596 від 26.01.2023 року також не містить додатків та свідків події.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради були порушені приписи ст. 280 КУпАП, що призвело до порушень прав позивача.

При таких обставинах адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова адміністративної комісії № 306/24 від 09.03.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати необхідно стягнути з Тульчинської міської ради Вінницької області, оскільки адміністративна комісія, яка наклала адміністративне стягнення, утворюється і діє при виконавчих органах міських рад й не є окремою юридичною особою, не має рахунків у банківських установах.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати за подання позивачем адміністративного позову в розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської міської ради Вінницької області.

Щодо витрати на оплату гонорару адвокату у розмірі 1600,00 грн., суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 2 червня 2022 року № 380/3142/20.

Судом встановлено, що в матеріалах міститься лише ордер на надання правничої допомоги адвоката Кугутюка О.В. (а.с.6)

Однак будь-яких належних доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суду не надано.

Наведене свідчить про недотримання вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2023 року №120/4765/21-а.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що позивачем та її представником не надано належних й достатніх доказів на підтвердження понесених у цій справі витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу немає.

Керуючись ст.ст.156 ч.2, 251, 280 КУпАП, ст.ст.2,4,12,72-79,241-246,286,293,295 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, співвідповідач: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради про скасування постанови № 306/24 від 09.03.2023 про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову 306/24 від 09.03.2023 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800.00 грн закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувать Тульчинської міської ради Вінницької області.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Дамчук