Справа № 200/13710/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року Справа№200/13710/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 31.07.2016 по 30.05.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у період проходження ним служби нарахування грошової індексації йому здійснювалося у неповному обсязі. У липні 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення. Як зазначив позивач, отримавши його заяву у визначений законодавством термін відповідач ніякої відповіді йому не надав взагалі. Позивач був змушений звернутись за вирішенням спору до суду. Позивач зауважив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №200/9252/20-а було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року. Позивач зазначив, що на виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем було виплачено на його користь індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року за період з 31.07.2016 по 28.02.2018 року включно в сумі 64 982,45 грн., що підтверджується повідомленням про надходження коштів, при цьому сума нарахованої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року складає 4258,75 грн. Позивач зауважив, що відповідачем в порушення абзаців 4,5,6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 не виплачено на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. в місяць, а виплачено тільки поточну індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 612,31 грн. Таким чином на думку позивача, йому відповідачем за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року не було виплачено щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення на загальну суму 66 803,28 грн. Також, представником позивача адвокатом Дяченко О.В. було надано додаткове клопотання у квітні 2023 року з проханням врахувати висновки Верховного Суду наведені у постанові від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21 та у постанові від 28.09.2022 у справі №400/1119/21. Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно у сумі 66 803,28грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що позивач вже звертався з позовом до суду з цим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №200/9252/20-а вирішено зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року. Відповідач зауважив, що питання базового місяця та наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №200/13710/21 закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн, відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 включно в сумі 66803 гривні 28 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022, апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі № 200/13710/21 задоволено.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №200/13710/21 - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.08.2022 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2023 виправлено описку в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №200/13710/21. Ухвалено - вважати вірним в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №200/13710/21 зазначеною назву ухвали: «про прийняття адміністративної справи до свого провадження» та в резолютивній частині зазначити: - «Прийняти адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії» до свого провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 : детальний розрахунок суми 64 982,45 грн., яку отримав позивач від відповідача на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/9252/20-а від 02.02.2021 року, вказавши які суми індексації були нараховані та виплачені за період з 31.07.2016 по 28.02.2018 року, які суми були нараховані та виплачені за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року, якщо індексація за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року увійшла до суми зазначеної в виписці по картковому рахунку позивача від 19.08.2021 року (64 982,45 грн.) необхідно зазначити, яка саме сума була нарахована та виплачена позивачу з розбивкою помісячно з 01.03.2018 по 30.05.2019 року.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, а саме: відповідачем було надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву від 12.09.2022 року за №1502; ухвала про витребування доказів від 01.05.2023 року була надіслана на електронну скриньку відповідача про що свідчить картка обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 04.05.2023 року №200/13710/21.

10 травня 2023 року на адресу суду представником відповідача були надані: розрахунок виплаченої індексації грошового забезпечення позивачу; роздруківка виплати позивачу суми 66 373,59грн.; довідку №676 від 09.05.2023 року про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період з 31.07.2016 по 30.05.2019.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 виданим Добропільським МВ ГУМВС України в Донецькій області 03.07.2008 року. Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_4 від 03.10.2017 року серії НОМЕР_5 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач вже звертався до Донецького окружного адміністративного суду та рішенням суду від 02 лютого 2021 року по справі №200/9252/20-а було вже встановлено наступне, як вбачається з військового квитка позивача серія НОМЕР_7 з 31.07.16 по 30.05.19 позивач проходив військову службу (найменування військової частини НОМЕР_8 ( НОМЕР_1 )).

Період проходження військової служби позивачем в частині НОМЕР_1 в період з 31.07.2016 по 30.05.2019 не є спірним питанням та не заперечується відповідачем.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2019 №156 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини.

Вищезазначеним рішенням суду вирішено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 31.07.2016 по 28.02.2018 - січень 2008, а в період з 01.03.2018 по 30.05.2019 - березень 2018 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 31.07.2016 по 28.02.2018 - січень 2008, а в період з 01.03.2018 по 30.05.2019 - березень 2018 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 - задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду набрало законної сили 14 травня 2021 року.

27 травня 2021 року по справі був виданий виконавчий лист, в якому зазначено зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року.

Як встановлено судом, на виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем на особистий рахунок позивача було нараховано та виплачено грошове забезпечення за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року у сумі 66 373,59 грн., що підтверджується наданою відповідачем роздруківкою від 08.2021 року та наявною в матеріалах справи роздруківкою з особистого карткового рахунку позивача від 19.08.2021 року у сумі 64 982,45 грн. де в графі «опис» зазначено наступне безготівкове зарахування, коментар до платежу Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі, борг згідно виконавчого провадження 66164990.

Але з вищезазначених доказів відповідача стосовно виконання рішення суду по справі №200/9252/20-а не вбачається яка саме сума індексації та за який період була нарахована та виплачена: чи з 31.07.2016 по 28.02.2018 року, чи з 01.03.2018 по 30.05.2019 року.

Відповідно до позовної заяви по справі №200/13710/21, позовними вимогами позивача є визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15грн. за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно у сумі 66 803,28грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідачем на виконання ухвали суду по справі №200/13710/21 від 01.05.2023 року був наданий на адресу суду розрахунок індексації грошового забезпечення позивача згідно виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду №200/9252/20-а від 27.05.2021 року, за період з 31.07.2016 по 28.02.2018 року, де в графі «загалом» - зазначена сума 66 373,59 грн., у нижньому лівому куті одразу під таблицею розрахунку зазначено наступне базовий місяць січень 2008 року, дана довідка була складена помічником командира з фінансово-економічної роботи начальником служби ОСОБА_2 .

Таким чином, проаналізувавши суму зазначену в розрахунку відповідача, суму зазначену в роздруківкі виплати відповідача, а також суму отриману позивачем, суд дійшов до висновку, що відповідачем була сплачена індексація грошового забезпечення позивача за період з 31.07.2016 по 28.02.2018 року.

Як встановлено судом, за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року позивачу відповідачем було виплачено індексації: з 01.03.2018 по 01.11.2018 року (включно) 0 грн.; грудень 2018 71,08 грн.; січень 2019 71,08 грн.; лютий 2019 71,08 грн.; березень 2019 134,47 грн.; квітень 2019 134,47 грн.; травень 2019 130,13 грн., даний факт підтверджується розрахунком індексації позивача за підписом командира та помічника з фінансово-економічної роботи відповідача; довідки про нараховане грошове забезпечення позивача за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року виданої відповідачем за №1019; довідки про нараховане грошове забезпечення позивача за період з 31.07.2016 по 30.05.2019 року виданої відповідачем від 09.05.2023 за №676.

Отже, враховуючи відсутність нарахування та виплати у відповідному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період проходження ним військової служби з 01.03.2018 року по 30.05.2019 року, він за захистом своїх прав звернувся до суду.

Таким чином спірним питанням у цій справі є розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У частині 5 ст. 2 «Про індексацію грошових доходів населення» вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 цього Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 вказаного Закону, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV "Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 6 Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Стосовно заявлених позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не виплаті у повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 по 30 травня 2019 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15грн., відповідно до абзаців 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, та як похідною вимогою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно в сумі 66803,28 грн., відповідно до абзаців 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, суд зазначає наступне.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Отже, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Разом з цим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду № 1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Так, в рамках розгляду даної справи суд повинен встановити:

-розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

-суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

-чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2021 року у справі № 380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21 з подібними правовідносинами.

Так, суд зауважує, що розмір грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року (що підтверджується довідкою відповідача від 09.05.2023 року №676 та довідкою відповідача №1019) становив 18 708, 24 грн. (35,00 грн. оклад за військовим званням, 685,00 грн. посадовий оклад, 36,00 грн. надбавка за вислугу років, 378,00 грн. - надбавка за виконання особливо важливих завдань, 4 308,65 грн. премія, щомісячна додаткова винагорода 3265,59 грн., 10000 грн. винагорода за участь в ООС); а у березні 2018 року 18821,07 грн. (600,00 грн. оклад за військовим званням, 3080,00 грн. посадовий оклад, 920,00 грн. надбавка за вислугу років, 460,00 грн. - надбавка за виконання особливо важливих завдань, 4 083,65 грн. премія, 9677,42 грн. винагорода за участь в ООС) Отже, різниця становить 18821,07 18708,24= 112, 83 грн.

Щодо суми можливої індексації, суд зазначає наступне.

Так, величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом:

лютий 2008 року 102, 7 % (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027; березень 2008 року 103,8 % = 1,038; квітень 2008 року 103,1 % = 1,031; травень 2008 року 101,3 % = 1,013; вересень 2008 року 101,3 % = 100,8% (червень 2008 року) х 99,5 % (липень 2008 року) х 99,9 % (серпень 2008 року) х 101,1 % (вересень 2008 року) = 1,013; жовтень 2008 року 101,7 % = 1,017; листопад 2008 року 101,5 % = 1,015; грудень 2008 року 102,1 % = 1,021; січень 2009 року 102,9 % = 1,029; лютий 2009 року 101,5 % = 1,015; березень 2009 року 101,4 % = 1,014; травень 2009 року 101,4 % = 100,9 % (квітень 2009 року) х 100,5 % (травень 2009 року) = 1,014; червень 2009 року 101,1 % = 1,011; жовтень 2009 року 101,4 % = 99,9 % (липень 2009 року) х 99,8 % (серпень 2009 року) х 100,8 (вересень 2009 року) х 100,9 % (жовтень 2009 року) = 1,014; листопад 2009 року 101,1 % = 1,011; січень 2010 року 102,7 % = 100,9 % (грудень 2009 року) х 101,8 % (січень 2010 року) = 1,027; лютий 2010 року 101,9 % = 1,019; вересень 2010 року 103,5 % = 100,9 % (березень 2010 року) х 99,7 % (квітень 2010 року) х 99,4 % (травень 2010 року) х 99,6 % (червень 2010 року) х 99,8 % (липень 2010 року) х 101,2 % (серпень 2010 року) х 102,9 % (вересень 2010 року) = 1,035; грудень 2010 року 101,6 % = 100,5 % (жовтень 2010 року) х 100,3 % (листопад 2010 року) х 100,8 % (грудень 2010 року) = 1,016; березень 2011 року 103,3 % = 101,0 % (січень 2011 року) х 100,9 % (лютий 2011 року) х 101,4 % (березень 2011 року) = 1,033; квітень 2011 року 101,3 % = 1,013; червень 2011 року 101,2 % = 100,8 % (травень 2011 року) х 100,4 % (червень 2011 року) = 1,012; березень 2014 року 101,98 % = 98,7 % (липень 2011 року) х 99,6 % (серпень 2011 року) х 100,1 % (вересень 2011 року) х 100,0 % (жовтень 2011 року) х 100,1 % (листопад 2011 року) х 100,2 % (грудень 2011 року) х 100,2 % (січень 2012 року) х 100,2 % (лютий 2012 року) х 100,3 % (березень 2012 року) х 100,0 % (квітень 2012 року) х 99,7 % (травень 2012 року) х 99,7 % (червень 2012 року) х 99,8 % (липень 2012 року) х 99,7 % (серпень 2012 року) х 100,1 % (вересень 2012 року) х 100,0 % (жовтень 2012 року) х 99,9 % (листопад 2012 року) х 100,2 % (грудень 2012 року) х 100,2 % (січень 2013 року) х 99,9 % (лютий 2013 року) х 100,0 % (березень 2013 року) х 100,0 % (квітень 2013 року) х 100,1 % (травень 2013 року) х 100,0 % (червень 2013 року) х 99,9 % (липень 2013 року) х 99,3 % (серпень 2013 року) х 100,0 % (вересень 2013 року) х 100,4 % (жовтень 2013 року) х 100,2 % (листопад 2013 року) х 100,5 % (грудень 2013 року) х 100,2 % (січень 2014 року) х 100,6 % (лютий 2014 року) х 102,2 % (березень 2014 року) = 1,020; квітень 2014 року 103,3 % = 1,033; травень 2014 року 103,8 % = 1,038; липень 2014 року 101,4 % = 101,0 % (червень 2014 року) х 100,4 % (липень 2014 року) = 1,014; вересень 2014 року 103,72 % = 100,8 % (серпень 2014 року) х 102,9 % (вересень 2014 року) = 1,037; жовтень 2014 року 102,4 % = 1,024; листопад 2014 року 101,9 % = 1,019; грудень 2014 року 103,0 % = 1,030; січень 2015 року 103,1 % = 1,031; лютий 2015 року 105,3 % = 1,053; березень 2015 року 110,8 % = 1,108; квітень 2015 року 114 % = 1,140; травень 2015 року 102,2 % = 1,022; листопад 2015 року 101,55 % = 100,4 % (червень 2015 року) х 99,0 % (липень 2015 року) х 99,2 % (серпень 2015 року) х 102,3 % (вересень 2015 року) х 98,7 % (жовтень 2015 року) х 102,0 % (листопад 2015 року) = 1,016; квітень 2016 року 105,79 % = 100,7 % (грудень 2015 року) х 100,9 % (січень 2016 року) х 99,6 (лютий 2016 року) х 101,0 % (березень 2016 року) х 103,5 % (квітень 2016 року) = 1,058; жовтень 2016 року 104,0 % = 100,1 % (травень 2016 року) х 99,8 % (червень 2016 року) х 99,9 % (липень 2016 року) х 99,7 % (серпень 2016 року) х 101,8 % (вересень 2016 року) х 102,8 % (жовтень 2016 року) = 1,040; січень 2017 року 103,85 % = 101,8 % (листопад 2016 року) х 100,9 % (грудень 2016 року) х 101,1 % (січень 2017 року) = 1,038; квітень 2017 року 103,74 % = 101,0 % (лютий 2017 року) х 101,8 % (березень 2017 року) х 100,9 % (квітень 2017 року) = 1,037; липень 2017 року 103,13 % = 101,3 % (травень 2017 року) х 101,6 % (червень 2017 року) х 100,2 % (липень 2017 року) = 1,031; жовтень 2017 року 103,12 % = 99,9 % (серпень 2017 року) х 102,0 % (вересень 2017 року) х 101,2 % (жовтень 2017 року) = 1,031; січень 2018 року 103,44 % = 100,9 % (листопад 2017 року) х 101,0 % (грудень 2017 року) х 101,5 % (січень 2018 року) = 1,034. 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 або 353,3 % 353,3 % (наростаючий індекс споживчих цін) 100 % = 253,3 % (величина приросту індексу споживчих цін). В березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 762, 00 грн.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078, сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100:

1 762,00 грн х 253,30% / 100 = 4 463,15 грн.

Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4 463, 15 грн.

Вирішуючи питання, чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації, суд виходить з того, що сума підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 112,83 грн, а сума можливої індексації в березні 2018 року 4463,15 грн, тобто розмір підвищення доходу є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, що є підставою для нарахування і виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Отже, в період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно позивач мав право на нарахування і виплату індексації-різниці.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078, сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. - 112,83 грн = 4350,32 грн.

Позивач звертається до суду з вимогою визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 від 17.07.2003 року, та як похідна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01 березня 2018 по 30 травня 2019 року включно в сумі 66 803,28грн. відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 від 17.07.2003 року.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, а також враховуючи, що Порядок № 1078 в редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не містить такого поняття як «фіксована» сума індексації, сума індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року розрахована судом відповідно до висновків викладених у постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2021 року у справі № 380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21 з подібними правовідносинами не співпадає з сумою заявленою позивачем у його позовних вимогах.

Тому, враховуючи положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку що слід визнати протиправною бездіяльність відповідача яка полягала у не нарахуванні та не виплаті індексації-різниці грошового забезпечення позивача відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, в період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно.

За висновком суду, Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була в період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно нарахувати ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в сумі 60 764,15 грн.

Так, сума індексації-різниці в березні 2018 року становить 4350,32 грн; період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно складає 13 місяців 30 днів.

Отже, сума індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно становить: 4350,32 грн х 13 місяців + (4350,32 грн : 31 день х 30 днів) 612,31 грн. (раніше виплачена індексація за спірний період) = 60 151,84 грн.

Таким чином, з урахуванням висновку Верховного Суду щодо належного способу захисту порушеного права, викладеного в постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в сумі 60 151,84 грн.

Щодо позовних вимог про одночасну компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно. до пп. 171.1 п. 171 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пункт 168.5. ст. 168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. (Далі Порядок № 44)

У пункті 2 зазначеного Порядку зазначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, …, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

У пункті 4 зазначеного Порядку зазначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Пунктом 5 Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

За приписами пункту 6 Порядку, територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22.06.2018 справа № 812/1048/17 зазначив, що доводи відповідача про те, що на час виплати позивачу грошового забезпечення він втратив статус особи рядового і начальницького складу ОВС є необґрунтованими, оскільки несвоєчасна виплата грошового забезпечення (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини самого відповідача. Також вказав, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 справа №815/5826/16 зазначено: «Щодо позовних вимог щодо виплати позивачу в повному обсязі грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, яка буде утримана з компенсації за неотримане речове майно, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними».

Отже, після набрання рішенням у даній справі законної сили на відповідача покладається безумовний обов`язок його виконання.

Поряд із цим на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.

У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання, тому захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Тобто у суду відсутні наразі підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача бажану ним компенсацію, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої індексації, тобто у майбутньому, отже відповідні вимоги є передчасними.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд відноситься до цього критично, тому що відповідачем ще не розглядалось питання стосовно виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.05.2019 року включно на підставі висновків суду по даній справі, тож суд дійшов до висновку, що ці вимоги позивача є передчасними.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми слідує, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що саме рішення суду у цій справі не буде виконано відповідачем, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому така вимога позивача не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши подані докази сторонами по справі, врахувавши заявлені позовні вимоги позивача суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ), яка полягала у не нарахуванні та не виплаті індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, в період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 травня 2019 року включно відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 в сумі 60 151,84 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 15 травня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець