Справа № 120/1049/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 травня 2023 р. Справа № 120/1049/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко М.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідачів: Іжаківської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в :

08.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 09.12.2022 року за результатом проведення співбесіди Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення №1 про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі вказаного рішення, керівником Вінницької обласної прокуратури прийнято наказ №74к від 27.01.2023 року, яким позивача звільнено з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та органів прокуратури.

На переконання позивача, вказані рішення та наказ є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем успішно пройдено два іспити у формі анонімного тестування. Крім цього, у Чотирнадцятої кадрової комісії не було жодних зауважень щодо підготовленого ним практичного завдання, а сам факт проведення співбесіди свідчить про успішне проходження попередніх етапів атестації.

Вважаючи таке рішення відповідача безпідставним, упередженим та неналежно обґрунтованим, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 27.02.2023 року розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.03.2023 року.

06.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що за результатами проведення співбесіди відповідно до рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 09.12.2022 року, прокурор Тростянецького району Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, "на підставі дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень, у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, доброчесності та професійної етики. Так, на підставі наявних у Комісії матеріалів, зокрема рапорту заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Мартиненка Ю.В. від 07.11.2016 року, було встановлено, що у домоволодінні, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, був затриманий раніше засуджений ОСОБА_2 , який перебував у розшуку як особа, що переховується від органів досудового розслідування.

При цьому було встановлено, що розшукуваний органами правопорядку ОСОБА_2 є племінником дружини ОСОБА_1 , а отже перебуває у родинних стосунках із прокурором.

Прокурор Рудяк С.В., надаючи Комісії відповідні пояснення, зазначив, що про факт перебування ОСОБА_2 на території його домоволодіння він дізнався випадково, коли йому в телефонному режимі повідомили про це працівники поліції. Після отриманого дзвінка він негайно направився додому, і майже одночасно з приїздом до домоволодіння туди ж прибули поліцейські, які провели затримання. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що не вчиняв жодних дій, спрямованих на сприяння переховуванню ОСОБА_2 від правоохоронних органів, та що про цей візит племінника до дружини прокурору заздалегідь нічого не було відомо.

На запитання членів Комісії щодо того, чи повідомляв ОСОБА_1 самостійно працівників поліції про факт перебування на території його домоволодіння розшукуваної особи після того, як дізнався про це, прокурор відповів негативно та пояснив, що жодних активних дій з цього приводу ним не вчинялося.

Зазначений факт був предметом розгляду керівництва прокуратури Вінницької області. Так, згідно з Протоколом №22 оперативної наради у прокурора Вінницької області від 14.12.2016 року до прокурора ОСОБА_1 вирішено застосувати моральний засіб впливу - застереження про припинення неетичної поведінки з попередженням про можливість застосування дисциплінарного стягнення, відповідно до ч. 3 ст. 30 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Таким чином, факт неетичної поведінки прокурора ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження, а відтак Комісією взяті до уваги не лише пояснення прокурора, але й відповідне рішення керівництва прокуратури Вінницької області, оформлене відповідним протоколом оперативної наради.

За вказаних обставин Комісія вважає, що відсутність ініціативної поведінки з боку ОСОБА_1 в частині невжиття активних дій, спрямованих на затримання розшукуваної особи, яка, до того ж, перебуває з ним у родинних стосунках, дискредитує звання прокурора та є несумісним із високими стандартами етики та поведінки прокурорів. При цьому, подібна поведінка завдає шкоди як репутації прокурора так і авторитету прокуратури, може викликати негативний суспільний резонанс.

Комісія вважає, що кожен прокурор повинен дотримуватися високих стандартів професійної підготовки та етичної поведінки як під час виконання службових обов`язків, так і у повсякденному житті. Робота на посадах в органах прокуратури передбачає підвищену відповідальність перед державою та суспільством, а тому вимоги щодо обов`язків працівників прокуратури є більш суворими і вимагають від них додержуватись та поважати вимоги закону.

Крім цього, Комісією під час проведення співбесіди було встановлено, що прокурор ОСОБА_1 у поданих ним деклараціях про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця за 2008-2011 роки, а також у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2014 роки не декларував права володіння та/або користування :жодним нерухомим майном, а так само наявного аналогічного права у членів своєї сім`ї.

Надаючи Комісії пояснення з цього приводу, прокурор ОСОБА_1 повідомив, що упродовж періоду часу з 2008 року по 2014 рік він та члени його сім`ї користувалися житловим будинком його тещі. Про причини, з яких у відповідних деклараціях таке право користування нерухомим майном не було відображене, прокурор ОСОБА_1 пояснити не зміг.

У зв`язку з викладеним у Комісії є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності та відповідності вимогам професійної етики.

Наведені вище факти дають Комісії обґрунтовані підстави для висновку про невідповідність ОСОБА_1 критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора".

Щодо вимоги позивача про скасування наказу керівника Вінницької обласної прокуратури №74к від 27.01.2023 року, яким позивача звільнено з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури, представник відповідача вказала, що підпунком 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються з посади прокурора за наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Враховуючи вищевикладене, представник Вінницької обласної прокуратури просила у задоволенні адміністративного позову відмовити.

07.03.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Додатково вказав, що у Чотирнадцятої кадрової комісії не було жодних зауважень щодо підготовленого ним практичного завдання, а сам факт проведення співбесіди свідчить про успішне проходження позивачем попередніх етапів.

Щодо висновків Комісії, викладених у оскаржуваному рішенні, про відсутність ініціативної поведінки з боку позивача в частині невжиття активних дій, спрямованих на затримання розшукуваної особи позивач зазначив, що кадровою комісією не вказано, яких саме активних дій позивачем не здійснено з метою затримання розшукуваної особи та в чому виражена шкода репутації прокурора та авторитету прокуратури.

Щодо висновків Комісії, викладених у оскаржуваному рішенні, про не декларування позивачем та членами його сім`ї у деклараціях за 2008-2011 роки та 2011-2014 року права користування житловим будинком тещі вказав, що таке питання членами кадрової комісії не ставилось. Крім цього, у рішення про неуспішне проходження атестації не вказано, які норми законодавства позивачем фактично порушено.

Вказав, що згідно пункту 13 Порядку №233 рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. Відповідно до протоколу засідання Чотирнадцятої кадрової комісії №67 від 09.12.2022 року, при проведенні співбесіди були присутні п`ять членів комісії - голова ОСОБА_3 , секретар В.Плахотнюк, члени комісії - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Л.Вигівська.

Член комісії Л.Вигівська о 12:30 год. залишила засідання комісії та під час проведення співбесіди з позивачем була відсутня, разом з тим, останньою підписано протокол комісії №67 від 09.12.2022 року та не підписано рішення про неуспішне проходження атестації №1 від 09.12.2022 року.

Враховуючи зазначене, на переконання позивача, рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 09.12.2022 року про неуспішне проходження позивачем атестації не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки його зміст є лише констатацією сумніву у професійній етиці та доброчесності позивача, без належного обґрунтування такого висновку та не підписано одним з членів кадрової комісії.

13.03.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника Вінницької обласної прокуратури, у яких остання зазначила, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації на стадії співбесіди приймалось в межах проведення атестації прокурорів, як одноразової події надзвичайного характеру, що зумовлена необхідністю підвищити ефективність діяльності органів прокуратури шляхом проведення оцінки усіх прокурорів на відповідність критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Крім цього, кадрова комісія не зобов`язана довести чи встановити у деталях невідповідність прокурора конкретному критерію, а уповноважена лише вказати на чіткий перелік обставин, які стали підставою для прийняття кадровою комісією колегіального рішення, що підтверджує наявність у членів комісії обґрунтованих сумнівів щодо відповідності прокурора одному чи декільком із вказаних критеріїв.

14.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника Офісу генерального прокурора, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що доводи позивача щодо недостатньої вмотивованості оскаржуваного рішення кадрової комісії не відповідають вимогам законодавства, оскільки обсяг мотивів, які повинна навести у рішенні кадрова комісія, не визначені жодними нормативно-правовими актами.

Крім цього вказав, що суди не наділені повноваженнями здійснювати переоцінку щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності та встановлювати відповідність прокурора цим вимогам, оскільки такі дискреційні повноваження мають виключно члени кадрової комісії.

Враховуючи вищевикладене, представник Офісу Генерального прокурора просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.04.2023 року.

Згідно з довідкою від 04.04.2023 року, справа знята з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території Вінницької області. Наступне судове засідання призначено на 13.04.2023 року.

У судовому засіданні 13.04.2023 року оголошено перерву, наступне судове засідання призначено на 18.04.2023 року.

Згідно з довідкою від 18.04.2023 року, справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 02.05.2023 року.

В судовому засіданні 02.05.2023 року позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Вінницької області з 26.09.2005 року по 27.01.2023 рік.

Будучи на посаді прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області, 27.10.2020 року позивач успішно склав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (перший етап атестації) та був допущений до другого етапу тестування.

В подальшому, у зв`язку із неуспішним складанням іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, П`ятнадцятою кадровою комісією прийнято рішення №320 від 13.09.2021 року про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі вказаного рішення наказом керівника Вінницької обласної прокуратури №1367к від 20.10.2021 року позивача звільнено з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та з органів прокуратури, на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ від 19.09.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур №320 від 13.09.2021 року та наказом керівника Вінницької обласної прокуратури №1367к від 20.10.2021 року, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року в адміністративній справі №120/15902/21-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2022 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 року №320 про неуспішне проходження прокурором Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 атестації, визнано протиправним та скасовано наказ керівника Вінницької обласної прокуратури від 20.10.2021 року №1367к про звільнення ОСОБА_1 з 22.10.2021 року з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та органів прокуратури, зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 з 23.10.2021 року в Гайсинській окружній прокуратурі Вінницької області на посаді, рівнозначній тій, яку він обіймав до звільнення, стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2021 року по 09.02.2022 року з урахуванням сум заробітної плати, нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 за час перебування на посаді старшого інспектора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Вінницької обласної прокуратури.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

На підставі вказаних рішень суду Вінницькою обласною прокуратурою винесено наказ № 146к від 24.02.2022 року про поновлення позивача на посаді прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та в органах прокуратури з 23.10.2021 року.

31.08.2022 року Чотирнадцятою кадровою комісією проведено другий етап атестації зі складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), які з поважних причин не брали участь в атестації, а також поновлених за рішеннями судів.

Позивач успішно склав іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, набравши 110 балів, (прохідний 93), та був допущений до третього етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

За результатом проведення співбесіди, 09.12.2022 року Чотирнадцятою кадровою комісією прийнято рішення №1 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

На підставі вказаного рішення, керівником Вінницької обласної прокуратури винесено наказ №74к від 27.01.2023 року, яким позивача звільнено з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області та органів прокуратури.

На переконання позивача, вказане рішення та наказ є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем успішно пройдено два іспити у формі анонімного тестування. Крім цього, у Чотирнадцятої кадрової комісії не було жодних зауважень щодо підготовленого ним практичного завдання, а сам факт проведення співбесіди свідчить про успішне проходження попередніх етапів атестації.

Вважаючи такі рішення відповідача безпідставними, упередженими та неналежно обґрунтованими, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 14.10.2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Статтею 4 Закону №1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" Конституцію України доповнено статтею 131-1, відповідно до якої в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Стаття 131-1 Конституції України вказує зокрема на те, що за новим українським конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 року №5-р (ІІ)/2020 зазначено, що не лише структурне положення статті 131-1 Конституції України визначає нове місце прокуратури в системі державної влади України. Те, що прокуратура належить до української системи правосуддя, опосередковано випливає також із того припису Конституції України, відповідно до якого саме в системі правосуддя згідно із законом утворюються та діють органи та установи, що провадять стосовно суддів і прокурорів рівнозначно - їх добір, професійну підготовку, оцінювання та розгляд справ щодо їх дисциплінарної відповідальності (частина десята статті 131). Річ у тім, що прокурор, діючи від імені суспільства загалом, як і суддя, діючи від імені держави, при виконанні своїх професійних обов`язків на посаді має чинити справедливо й безсторонньо. Прокуророві, подібно судді, не належить виконувати професійні обов`язки за наявності приватного інтересу. На прокурора, як і на суддю, поширюються певні обмеження, обумовлені потребою забезпечити його безсторонність і доброчесність. Із професійних обов`язків прокурора випливає потреба в доборі на цю посаду таких осіб, що відповідають особливим кваліфікаційним вимогам. Вимоги до осіб, які мають намір обійняти посаду прокурора, мають бути подібними до тих, що їх висунуто до кандидатів на посаду професійного судді. Подібність професії прокурора за правилами, що застосовуються до професії судді, має поширюватись і на запровадження механізмів та процедур у питаннях професійної підготовки, оцінювання, призначення, кар`єрного зростання, дисциплінарної відповідальності, звільнення прокурорів тощо. У цьому аспекті Венеційська Комісія зазначала: "Є цілком очевидним, що система, за якої прокурори нарівні з суддями чинять відповідно до найвищих стандартів доброчесності й безсторонності, надає більшого захисту людським правам, ніж система, що покладається лише на суддів" (Доповідь про європейські стандарти щодо незалежності судової системи: частина ІІ - служба обвинувачення, CDL-AD(2010)040, §19).

19.09.2019 року прийнято Закон №113-ІХ, яким внесено зміни до кодексів та законів України не скільки щодо форми чи змісту діяльності прокуратури, а скільки щодо реформи органів прокуратури в частині кадрових питань.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із пунктом 11 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена Розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку №221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуваннізакону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Тобто, проведення атестації прокурорів є обов`язковою складовою запровадженого Законом №113-ІХ процесу реформування системи органів прокуратури та за своєю суттю є спеціальною процедурою, яка має на меті підтвердження здатності прокурорами виконувати свої повноваження на належному рівні за визначеними законом критеріями, шляхом здійснення оцінки їхньої професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, що стосувалась, зокрема, усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Згідно з пунктом 7 Порядку №221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку №221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку №221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії. Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Судом встановлено, що 31.08.2022 року Чотирнадцятою кадровою комісією проведено другий етап атестації зі складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), які з поважних причин не брали участь в атестації, а також поновлених за рішеннями судів.

Позивач успішно склав іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, набравши 110 балів, (прохідний 93), та був допущений до третього етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно з протоколом засідання Кадрової комісії №67 від 09.12.2022 року, комісія провела співбесіду з позивачем щодо дотримання ним правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

На голосування комісії поставлено пропозицію щодо ухвалення рішення про успішне проходження атестації позивачем, результати голосування: "за" - 3, "проти" - 2, Комісія вирішила ухвалити рішення про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

За результатом проведення співбесіди відповідно до рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 09.12.2022 року, прокурор Тростянецького району Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що на підставі дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень, у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, доброчесності та професійної етики.

Пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 року у справі №640/1310/20 дійшов висновку, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути достатньою мірою (зрозумілою сторонньому спостерігачу) обґрунтованим, тобто у ньому, серед іншого, зазначаються не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. Також таке рішення повинно відповідати критерію ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

Відповідно до приписів пункту 5 розділу І Порядку №221 предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Водночас, ні Порядок №221, ні Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" не містять чітких критеріїв/показників збирання, дослідження та оцінки інформації, що є необхідною для цілей атестації.

За змістом пункту 5 та підпункту 3 пункту 6 розділу І Порядку №221 встановлення рівня професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок) та перевірка дотримання ним професійної етики та доброчесності мають різні критерії. Відтак, ухвалюючи рішення про неуспішне проходження атестації з підстав недостатнього рівня професійної компетентності прокурора, чи за наявності сумнівів у його доброчесності та професійної етики, комісія має зазначити на чому базуються такі висновки, тобто обґрунтувати своє рішення належним чином.

Зі змісту оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 09.12.2022 року вбачається, що причинами для прийняття рішення про не проходження позивачем атестації стали висновки комісії про його невідповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, які, у свою чергу, обґрунтовуються сумнівами щодо відповідності позивача вимогам професійної етики та доброчесності у зв`язку з тим, що на підставі наявних у Комісії матеріалів, зокрема рапорту заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Мартиненка Ю.В. від 07.11.2016 року, встановлено, що у домоволодінні, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, був затриманий раніше засуджений ОСОБА_2 , який перебував у розшуку як особа, що переховується від органів досудового розслідування. При цьому встановлено, що розшукуваний ОСОБА_2 є племінником дружини ОСОБА_1 , а отже перебуває у родинних стосунках із прокурором.

Позивач, надаючи Комісії відповідні пояснення, зазначив, що про факт перебування ОСОБА_2 на території його домоволодіння він дізнався випадково, коли йому в телефонному режимі повідомили про це працівники поліції. Після отриманого дзвінка він негайно направився додому, і майже одночасно з приїздом до домоволодіння туди ж прибули поліцейські, які провели затримання. При цьому, позивач. пояснив, що не вчиняв жодних дій, спрямованих на сприяння переховуванню ОСОБА_2 від правоохоронних органів, та що про цей візит племінника до дружини прокурору заздалегідь нічого не було відомо.

На запитання членів Комісії щодо того, чи повідомляв позивач самостійно працівників поліції про факт перебування на території його домоволодіння розшукуваної особи після того, як дізнався про це, прокурор відповів негативно та пояснив, що жодних активних дій з цього приводу ним не вчинялося.

Зазначений факт був предметом розгляду керівництва прокуратури Вінницької області. Так, згідно з Протоколом №22 оперативної наради у прокурора Вінницької області від 14.12.2016 року до прокурора ОСОБА_1 вирішено застосувати моральний засіб впливу - застереження про припинення неетичної поведінки з попередженням про можливість застосування дисциплінарного стягнення, відповідно до ч. 3 ст. 30 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Таким чином, Комісією взяті до уваги не лише пояснення прокурора, але й відповідне рішення керівництва прокуратури Вінницької області, оформлене відповідним протоколом оперативної наради.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію.

Положеннями статті 15 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури від 27.04.2017 року (далі - Кодекс) визначено, що прокурор повинен постійно підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обов`язків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, передавати власний професійний досвід колегам. Він має усвідомлювати, що його діяльність оцінюється з урахуванням рівня підготовки, знання законодавства, компетентності ініціативності, комунікативних здібностей, здатності вчасно і якісно виконувати службові обов`язки та завдання.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 3 Закону України "Про прокуратуру" діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до статті 3 Кодексу правову основу регулювання відносин у сфері професійної етики поведінки прокурорів становлять Конституція України, Закони України "Про прокуратуру", "Про захист суспільної моралі", "Про запобігання корупції", "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" та інше законодавство, що стосується діяльності органів прокуратури, накази Генерального прокурора тощо, тому знання вимог антикорупційного законодавства, з питань етичної поведінки запобігання та врегулювання конфліктів інтересів, інших встановлених Законом України Про запобігання корупції вимог, обмежень та заборон має свідчити про достатню професійну компетентність відповідного прокурора.

Також, Кодексом професійної етики та поведінки передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність (стаття 11); при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури (стаття 16); прокурор має суворо дотримуватися обмежень, передбачених антикорупційним законодавство, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних (стаття 19).

Статтею 19 Закону України Про прокуратуру передбачено, що прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до статті 18 Кодексу працівнику прокуратури слід не допускати дій і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято восьмим Конгресом Організації об`єднаних націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 07 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.

Відповідно до пункту 39 Бордоської декларації Судді та прокурори в демократичному суспільстві прокурорами мають бути особи з високими моральними якостями; через характер повноважень, на виконання яких вони свідомо погодились, прокурори є постійно відкриті для публічної критики; будучи головними суб`єктами здійснення правосуддя, вони мають повсякчасно підтримувати честь і гідність своєї професії.

У Європейських керівних принципах з етики і поведінки для прокурорів (Будапештські керівні принципи), прийнятих на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31.05.2005 року, відзначено, що прокурори відіграють ключову роль у системі кримінальної юстиції, і повинні твердо дотримуватися професійних стандартів та підтримувати честь і гідність своєї професії; відповідати найвищим стандартам чесності і піклування, прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками в приватному житті такі позитивні якості співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість.

Аналогічні положення викладені у Стандартах професійної відповідальності та викладення основних прав і обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 21.04.1999 року.

Суд зазначає, що під доброчесністю слід розуміти відповідність поглядів та дій особи моральним стандартам суспільства, конституційним цінностям і загальній справедливості, послідовність та твердість характеру, чесне, сумлінне і відповідальне виконання обов`язку та дотримання правил етики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.02.2021 року у справі №9901/229/19 вказала, що поняття правила прокурорської етики очевидно не обмежується розміщеними в розділі IV Кодексу вимогами щодо взаємовідносин прокурора з колегами, іншими органами державної влади й посадовими особами, громадянами та засобами масової інформації, а є значно ширшим за змістом. Етичні норми поширюються і на службову сферу, і на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії.

Проаналізувавши оскаржуване рішення Чотирнадцятої кадрової комісії №1 від 09.12.2022 року суд вважає, що останнє достатньою мірою обґрунтоване, містить не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, відповідає критерію ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

В той же час, слід вказати, що на стадії атестації Комісія не встановлює і не кваліфікує наявності в діях прокурора ознак складу дисциплінарного проступку, що є обов`язковою складовою процедури атестації. На цій стадії відбувається оцінювання фактів (явищ) минулої поведінки прокурора в сенсі виявлення і визначення [нових] якостей (характеристик, ознак чи рис) прокурора, на підставі яких формується висновок про його здатність бути прокурором.

Оцінка професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ) - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті КДКП, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушення вимог професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної етики чи доброчесності).

Також суд враховує, що рішення кадрових комісій про неуспішне проходження прокурором атестації на стадії співбесіди приймається в межах проведення атестації прокурорів, як одноразової події надзвичайного характеру, що зумовлена необхідністю підвищити ефективність діяльності органів прокуратури шляхом проведення оцінки усіх прокурів на відповідність критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

У разі неуспішного проходження атестації прокурором, таке рішення є безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення прокурора з посади, яке має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на що має відповідати вимогам частини другої статті 2 КАС України. Тому рішення кадрової комісії можуть піддаватись судовому контролю, що ніяк не заперечує й не протирічить його дискреційним повноваженням під час атестування прокурорів й ухвалення за наслідками цієї процедури відповідних рішень.

При цьому, суди під час перевірки рішення кадрової комісії, не втручаючись у дискреційні повноваження вказаної комісії та керуючись завданнями адміністративного судочинства, передбаченими статтею 2 КАС України, досліджують пояснення позивача та надані ним документи на підтвердження наданих ним пояснень щодо розбіжностей встановлених цією комісією під час проведення співбесіди та з`ясувати, чи дійсно вони спростовують висновки комісії, які стали підставою для прийняття спірного рішення.

Суд, не втручаючись у дискреційні повноваження вказаної комісії та керуючись завданнями адміністративного судочинства, передбаченими статтею 2 КАС України, зазначає, що доводи позивача не спростовують висновки комісії, які стали підставою для виникнення обґрунтованих сумнів у членів Кадрової комісії щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності та прийняття спірного рішення про неуспішне проходження атестації.

Що стосується висновків кадрової комісії, викладених у оскаржуваному рішенні, про те, що позивач у поданих ним деклараціях про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця за 2008-2011 роки, а також у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2011-2014 роки не декларував права володіння та/або користування жодним нерухомим майном, а також наявного аналогічного права у членів своєї сім`ї, суд зазначає наступне.

Надаючи Комісії пояснення з цього приводу, позивач повідомив, що упродовж періоду часу з 2008 року по 2014 рік він та члени його сім`ї користувалися житловим будинком його тещі. Про причини, з яких у відповідних деклараціях таке право користування нерухомим майном не було відображене, прокурор Рудяк С.В. пояснити не зміг.

У зв`язку з викладеним члени Комісії вказали про обґрунтований сумнів у відповідності позивача критеріям доброчесності та відповідності вимогам професійної етики та дійшли висновку про невідповідність позивача критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора.

Суд зазначає, що Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07.04.2011 року №3206-VI (втратив чинність 01.09.2016 року) визначались основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, шкоди, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №3206-VI особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Пунктом 1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №3206-VI передбачено, що норми статтей 11 та 12 набирають чинності з 01.01.2012 року.

Суд зауважує, що у 2008-2012 роках інших нормативно правових актів щодо порядку внесення відомостей до декларацій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру не було.

Зі змісту форми декларації за 2011-2014 роки вбачається, що в розділі III "Відомості про нерухоме майно (майно, що перебуває у власності, в оренді чи в іншому праві користування декларанта, та витрати на придбання такого майна або на користування ним)" вказана графа "Сума витрат (грн.) на: придбання у власність; оренду чи інше право користування".

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами (які надавали роз`яснення щодо внесення відомостей до декларацій у 2011-2014 роках) у розділі III "Відомості про нерухоме майно" у позиціях 23-28 - зазначаються відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта внаслідок купівлі (приватизації, успадкування, дарування, міни, розподілу майна підприємств і організацій між засновниками та учасниками) із зазначенням місцезнаходження цих об`єктів (країна, адреса), їх загальної площі, вираженої в квадратних метрах, та суми витрат декларанта на придбання такого майна або на користування ним (по кожній із зазначених позицій окремо).

Поле "сума витрат (грн.) на придбання у власність/оренду чи на інше право користування" у позиціях 23-28 заповнюється, коли разова витрата по кожній із зазначених позицій саме у звітному році дорівнювала або перевищувала граничну суму, що зазначена в п. 11 Примітки до Декларації.

Зі змісту оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії вбачається, що комісією під час проведення співбесіди встановлено, що позивач у поданих ним деклараціях за 2008-2011 роки, а також за 2011-2014 роки не декларував права володіння та/або користування жодним нерухомим майном, а також наявного аналогічного права у членів своєї сім`ї.

В той же час, жодним нормативно-правовим актом чи методичними рекомендаціями до нього не передбачалось декларування нерухомого майна, яке не перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта.

Відтак, на думку суду, мотивація оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії №1 від 09.12.2022 року в цій частині є безпідставною та необґрунтованою.

Щодо тверджень позивача про порушення членами кадрової комісії процедури проведення атестації, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 8 пункту 22 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", з метою визначення порядку роботи кадрових комісій, керуючись статтею 9 Закону України "Про прокуратуру" затверджено Порядок роботи кадрових комісій №233 від 17.10.2019 року (далі - Порядок №233).

Пунктом 3, 4 Порядку №233 передбачено, що для здійснення повноважень, передбачених абзацами другим і третім пункту 2 цього Порядку, утворюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

Склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.

Відповідно до пункту 8, 10 Порядку №233 комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. У разі неявки члена комісії більше двох разів поспіль без поважних причин, такий член комісії підлягає заміні відповідно до пункту 19 цього Порядку.

Перелік присутніх на засіданні членів комісії, інформація про істотні питання, пов`язані із діяльністю комісії, а також процедурні рішення комісії фіксуються у протоколі засідання.

Наказом Генерального Прокурора №546 від 17.11.2020 року утворено Чотирнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих).

Згідно протоколу №67 від 09.12.2022 року засідання комісії відбулось у складі п`яти членів, а саме: голова - ОСОБА_3 , секретар - В. Плахотнік, члени комісії - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Л. Вигівська.

Враховуючи вимоги пункту 8 Порядку №233, Чотирнадцята кадрова комісія була правомочною ухвалювати рішення та здійснювати інші повноваження.

Як вбачається зі змісту протоколу №67 від 09.12.2022 року, о 11:43 год. до засідання комісії долучився ОСОБА_6 та був попереджений про відповідальність за порушення вимог Закону України "Про захист персональних даних", що підтверджується підписом останнього.

Вподальшому, о 12:30 год. член комісії Л. Вигівська залишила засідання комісії.

Пунктом 13 Порядку №233 визначено, що рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у такому рішенні або протоколі робиться відповідна відмітка.

Згідно з пунктами 15-18 Порядку №221 після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Як вбачається зі змісту протоколу засідання Чотирнадцятої кадрової комісії №67 від 09.12.2022 року, було поставлено на голосування пропозицію про ухвалення рішення про успішне проходження атестації позивачем, враховуючи результати проведеної співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Так, за результатами голосування голоси членів комісії розподілились наступним чином: за - 3, проти - 2.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Порядку №233, рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Судом встановлено, що протокол №67 від 09.12.2022 року підписаний усіма (шістьма) членами комісії, в той же час рішення №1 підписано п`ятьма членами комісії, оскільки ОСОБА_7 була відсутня на момент проведення співбесіди з позивачем.

Тобто, в даному випадку, Чотирнадцятою кадровою комісією не порушено вимоги Порядку №233 та Порядку №221, відтак, доводи позивача про порушення членами кадрової комісії процедури проведення атестації є безпідставними.

З наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд вважає, що оскаржуване рішення Чотирнадцятої кадрової комісії №1 від 09.12.2022 року є таким, що прийнято у межах, спосіб та порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні. В свою чергу, наявність безпідставного висновку кадрової комісії щодо обов`язку декларування, за наявності інших обставин щодо доброчесності позивача, не створюють самостійної підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу керівника Вінницької обласної прокуратури №74к від 27.01.2023 року про звільнення його з посади прокурора, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом, підставою для прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації слугувало існування сумнівів щодо відповідності позивача вимогам професійної етики та доброчесності, що виникли за результатом дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень прокурора.

Суд враховує, що позивач, подаючи заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора окружної прокуратуру та намір пройти атестацію, цілком і повністю був ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації та погодився на їх застосування. Тобто, позивач розумів наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом №113-IX. В іншому разі позивач мав повне право відмовитися від проведення такої атестації та не подавати відповідної заяви чи окремо оскаржувати відповідний Порядок проходження прокурорами атестації.

Крім цього, законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, вказав, які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю.

Згідно з пунктом 17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

Водночас, відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Зважаючи на те, що юридичним фактом, який зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, яке не визнано судом протиправним, суд доходить до висновку, що наказ керівника Вінницької обласної прокуратури №74к від 27.01.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, виданий у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Положеннями частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Чотирнадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових гарнізонів (на правах місцевих) (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011);

Відповідач: Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, );

Відповідач: Вінницька обласна прокуратура (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович