Справа № 640/19242/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м.Київ № 640/19242/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу громадянки ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства закордонних справ України та просить суд:

визнати протиправними дії щодо відмови в оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина росіївської федерації у країні своє громадянської належності;

визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листо від 03.11.2022 № 71/19-536-88972 щодо відмови оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності;

зобов"язати оформити довідку, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження).

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 даний позов було прийнято до свого провадження та розпочато розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідачем безпідставно було відмовлено у видачі довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності, оскільки їм було подано повний перелік документів на підставі яких відповідач був зобов`язаний видати встановлену довідку.

Крім того, позивачем було зауважено, що у своїй відмові Міністерство закордонних справ України не вказало, які саме підстави прийняття такого рішення, що свідчить про його протиправність.

Від представник відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову, оскільки позивачем на підствердження наявності переслідувань через політичні переконання в російській федерації надав документи з сумнівними підписами подяк від Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, Благодійного фонду «Рідна Оболонь», депутата Київської міської ради ІХ скликання, в зв`язку з чим було надіслано запити до причетних установ щодо перевірки наявності/відсутності підстав, за яких заявникові може бути відмовлено в оформленні довідки та за результатом чого було встановлено відсутність підстав для видачі позивачу довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином російської федерації та з жовтня 2014 року проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання.

Як зазначає позивач, зміна його місця проживання була зумовлена його незгодою з незаконною анексією АР Крим та окупацією російською федерацією східних територій України.

Так, з метою набуття громадянства України за територіальним походженням, 04.10.2022 позивач звернувся до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України із заявою про видачу довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина Російської Федерації у країні своєї громадянської належності та до заяви подано ряд документів, а саме:

заяву щодо видачі довідки, що підстверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні громадянської належності, яка подаватиметься для набуття громадянства України;

фотокартка розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

згоду на обробку персональних даних;

копію посвідки на постійне проживання;

копію паспорта громадянина російської федерації (з відповідним перекладом);

дані про військовий обов`язок;

інформацію щодо сімейного стану;

подяку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за патріотизм, активну громадську позицію та волонтерську діяльність з надання необхідної допомоги підрозділам Збройних Сил України, територіальної оборони та мешканцям Оболонського району під час ведення активних бойових дій;

подяку депутата Київської міської ради за вагомий особистий внесок у справу обороноздатності країни, підтримання бойового духу народу та всіляку допомогу громадянам; подяку БФ «Рідна Оболонь» за допомогу, моральну підтримку, високе почуття патріотизму та вагомі внески у перемогу України.

подяку видану депутатом Київської міської ради ІХ скликання В.Трубіцином;

витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартири, яка знаходиться в м. Мелітополі Запорізької області.

Однак, листом Міністерства закордонних справ України № 71-19-536-88972 від 03.11.2022 позивачу було повідомлено про прийняте відповідачем рішення, яким було відмовлено у видачі довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся до суду з даний позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України іноземцем подається зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Для оформлення набуття громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано:іноземцем, його подружжям, які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство України» документ, що підтверджує переслідування, - довідка Міністерства закордонних справ України, посольства чи консульської установи України, видана у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, про те, що іноземець, який є громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, зазнав у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що виявилися у здійсненні ним діяльності, спрямованої на захист національних інтересів України.

Відповідно до п. 10-1 ст. 25 Закону України «Про громадянство України» Міністерство закордонних справ України, посольства та консульські установи України видають у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, документ, що підтверджує переслідування іноземця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1130 був затверджений Порядок оформлення та видачі Міністерством закордонних справ, дипломатичним представництвом чи консульською установою України довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності (далі Порядок № 1130).

Згідно п. 2 Порядку № 1130 довідка видається громадянам російської федерації (далі - заявники) за місцем проживання заявника на території України або за місцем постійного проживання в іншій країні для оформлення в установленому порядку набуття громадянства України.

Відповідно опрацювання клопотань заявників щодо видачі довідок здійснюється посадовими особами МЗС, дипломатичного представництва чи консульської установи України (далі - уповноважені особи). (п. 3 Порядку № 1130).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1130, для оформлення та видачі довідки заявник, який проживає на території України на законних підставах, подає заяву МЗС за формою згідно з додатком 1.

Пунктом 6 Порядку № 1130 передбачено, що до заяви додаються:

одна кольорова фотокартка розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

копія паспортного документа;

копія документа, що підтверджує проживання в Україні на законних підставах або постійне проживання в іншій країні;

один з таких документів, що підтверджують факти наявності переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності:документ, складений судовими/правоохоронними органами російської федерації; документ, складений міжнародними судовими органами; висновок міжнародних правозахисних організацій;рішення суду України;заяви, подані заявником або його законним представником до судових/правоохоронних органів російської федерації, міжнародних судових органів, що підтверджують/відображають факти переслідування або незаконного утримання з політичних мотивів проти України; матеріали засобів масової інформації, що підтверджують громадську чи професійну діяльність заявника, спрямовану на підтримку України та її громадян у боротьбі з агресією російської федерації проти України;матеріали, що підтверджують публічне засудження окупації Автономної Республіки Крим, дій російської федерації на території окремих районів Донецької та Луганської областей, що грубо порушують принципи та норми міжнародного права, або політики російської федерації, притягнення особи до юридичної відповідальності за такі дії тощо;інші матеріали, які свідчать про підтримку України та її громадян у боротьбі з агресією російської федерації проти України.

Пунктами 7 та 8 Порядку № 1130 передбачено, що документи, видані уповноваженими органами іноземної держави, повинні бути легалізовані, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України, та подані разом з нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Подання заяви та документів здійснюється заявником особисто.

Так, 04.10.2022 позивач особисто звернувся до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України із заявою про видачу йому довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності та подано документи у відповідно до п. 6 Порядку № 1130.

Нормами п. 9 та 10 Порядку № 1130 визначено, що у день отримання заяви та документів, передбачених пунктом 6 цього Порядку, уповноважена особа здійснює їх перевірку на відповідність вимогам п. 7 цього Порядку. У разі коли подані документи не відповідають вимогам п. 7 цього Порядку, вони повертаються заявнику для усунення виявлених недоліків.

Згідно п. 12 Порядку № 1130 отримані МЗС заява та документи протягом п`яти робочих днів надсилаються разом із запитом, що оформлюється на бланку МЗС за формою згідно з додатком 2, МВС, ДМС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ для проведення перевірки підстав, за наявності яких заявнику може бути відмовлено в оформленні довідки. Державні органи, зазначені в абзаці першому цього пункту, здійснюють відповідну перевірку та інформують МЗС про результати протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були надіслані відповідні запити до МВС, ДМС, Адміністрації Держприкордонслужби та СБУдля проведення перевірки підстав, за наявності яких заявнику може бути відмовлено в оформленні довідки.

За результатами розгляду цих запитів МВС, ДМС, Адміністрацією Держприкордонслужби не було повідомлено відомостей, наявність яких є підставою для відмови в оформленні довідки.

Однак, листом СБУ від 05.10.2022 № 2/3/-24668 було повідомлено про відсутність підстав, за наявності яких позивачу може бути оформлена довідка без наведення конкретних причин, які б могли слугувати підставою не видавати таку довідки.

Водночас, слід звернути увагу, що п 13 Порядку № 1130 визначено, що рішення про оформлення довідки або про відмову в оформленні довідки ухвалюється МЗС з урахуванням результатів проведених перевірок. Рішення реєструється у журналі реєстрації прийнятих МЗС рішень щодо оформлення/відмови в оформленні довідки за формою згідно з додатком 3.

Згідно п. 14 Порядку № 1130 підставами для відмови в оформленні довідки є: вчинення заявником дій, які суперечать інтересам національної безпеки; подання заявником завідомо неправдивих даних або підроблених документів; причетність заявника до терористичної діяльності, вчинення ним злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, воєнних та інших тяжких злочинів, а також в інтересах забезпечення національної безпеки.

Отже можно дійти висновку, що органи яким надсилаються запити, зобов`язанні лише перевірити наявність або відсутність обставин, які є підставою для відмови в оформленні довідки і якщо такі є, то вказані органи лише зобов`язанні повідомити про таку інформацію МЗС.

Таким чином органи яким надсилаються запити, у тому числі СБУ не уповноваженні надавати МЗС свої рекомендації щодо наявності або відсутності підстав для оформлення довідки.

Суд звертає увагу, що СБУ листом від 05.10.2022 2/3/-24668 повідомило про відсутність підстав, за наявності яких позивачу може бути оформлена довідка, однак інформації щодо вчинення позивачем дій, передбачених п. 14 Порядку № 1130 зазначений лист не містить.

Враховуючи те, що відповідачу не було повідомлено інформації, передбаченії п. 14 Порядку № 1130 щодо позивача, та яка може бути підставою для відмови в оформленні йому довідки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови в оформленні позивачу довідки, що вказує на обґрунтованість позовних вимог, а тому позов в частині визнання протиправними дії щодо відмови в оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина росіївської федерації у країні своєї громадянської належності, а також визнання протиправним та скасування рішення, оформлена листом від 03.11.2022 № 71/19-536-88972 щодо відмови оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов"язання оформити довідку, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Ця мета перегукується зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає ст.. 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги ст. 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України").

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі «Джорджевич проти Хорватії», рішення від 06.11.1980 у справі «Ван Остервійк проти Бельгії»). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося також у рішеннях Верховного Суду, зокрема у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також слід звернути увагу, що Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що сама лише констатація протиправності бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.

Приймаючи до уваги те, що позивачу було безпідставно відмовлено в оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина росіївської федерації у країні своє громадянської належності, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних відносинах, є зобов`язання відповідача оформити довідку, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності, а тому на думку суду позов цій частині підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак відповідачем не було доверно правомірність своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (квитанція від 22.22.2022 № 6462-5880-2775-8788), суд вважає за необхідне стягнути їх за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства закордонних справ України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина росіївської федерації у країні своє громадянської належності.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства закордонних справ України, оформлене листом від 03.11.2022 № 71/19-536-88972 щодо відмови в оформленні довідки, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності.

Зобов"язати Міністерство закордонних справ України () оформити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина російської федерації у країні своєї громадянської належності.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства закордонних справ України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.