Справа № 160/18679/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Забарою Альоною Володимирівною, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у наданні ОСОБА_1 статусу ветерана Національної поліції;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області:
визнати ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати посвідчення і вручити нагрудний знак «Ветеран Національної поліції»;
внести зміни до наказу № 827 о/с від 05.09.2022, зарахувавши до стажу служби в поліції час проходження військової підготовки при Національній гірничій академії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 06.09.2022 він був звільнений з посади інспектора відділу реагування патрульної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за станом здоров`я на підставі наказу № 827 о/с від 05.09.2022. У наказі зазначено, що його стаж служби в поліції становить 23 роки 02 місяці 09 днів, стаж служби для призначення пенсії: у календарному обчисленні - 25 років 06 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 06 місяців 24 дні. Однак до стажу відповідачем протиправно не було враховано період його навчання (військової підготовки) на військовій кафедрі в Національній гірничій академії, який становить 02 роки 03 місяці, після закінчення якого позивачу було присвоєно військове звання «лейтенант запасу». Внаслідок неврахування періоду навчання (військової підготовки) до стажу позивача йому не було надано статус ветерана Національної поліції, не видано посвідчення і не вручено нагрудний знак «Ветеран Національної поліції». На звернення позивача щодо надання відповідного статусу, видачі посвідчення та нагрудного знака відповідач повідомив, що військова підготовка не підлягає врахуванню до вислуги років для встановлення статусу ветерана Національної поліції. Позивач вважає протиправними такі дії відповідача, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.12.2022 до суду надійшло подане представником позивача у встановлений строк клопотання про усунення недоліків позовної заяви з доданими до нього документами.
Ухвалою від 19.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
31.01.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що сектором пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області після консультацій з апаратом Національної поліції, виходячи зі сталої судової практики щодо розгляду спорів, пов`язаних з видачею посвідчень «Ветеран Національної поліції», 27.01.2023 було оформлено і видано ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран Національної поліції» серії НОМЕР_1 . Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести зміни до наказу № 827 о/с від 05.09.2022, зарахувавши до стажу служби в поліції час проходження військової підготовки при Національній гірничій академії, відповідач зазначив, що відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 до вислуги додатково зараховано зазначений період навчання із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Підстави для задоволення вказаних позовних вимог відсутні, оскільки відповідачем здійснено зарахування часу навчання відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
08.03.2023 до суду надійшло подане представником позивача клопотання по стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, понесених ним у зв`язку з розглядом даної справи.
У додаткових поясненнях Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, які надійшли до суду, відповідач просив відмовити у стягненні на користь позивача судових витрат у зазначеній сумі, оскільки розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, неспівмірним зі складністю справи та наданими послугами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі - Закон № 203/98-ВР, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.
Статтею 10 Закону № 203/98-ВР передбачено, що ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до видів військової служби належать: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Пунктом 1 статті 8 Закону № 2232-XII передбачено, що підготовка громадян України до військової служби включає патріотичне виховання, допризовну підготовку, підготовку призовників з військово-технічних спеціальностей, підготовку у військових оркестрах, військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, підготовку до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, військову підготовку у закладах вищої освіти за програмою підготовки офіцерів запасу, фізичну підготовку, лікувально-оздоровчу роботу, підвищення рівня освітньої підготовки, вивчення державної мови.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 11 Закону № 2232-XII військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів закладу вищої освіти як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України. Громадянам України, які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.
Питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Відповідно до статті 17-1 цього Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 827 о/с від 05.09.2022 був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я) з посади інспектора відділу реагування патрульної поліції Дніпровського районного управління поліції з 06.09.2022. У наказі зазначено, що стаж служби позивача в поліції становить 23 роки 02 місяці 09днів, стаж служби для призначення пенсії: у календарному обчисленні - 25 років 06 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 06 місяців 24 дні.
Відповідно до копії диплому спеціаліста НОМЕР_2 , виданого 25.06.1999, та додатку до диплома, ОСОБА_1 у 1999 році закінчив Національну гірничу академію України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Підземна розробка родовищ корисних копалин» та здобув кваліфікацію гірничого інженера.
Згідно з довідкою кафедри військової підготовки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» № 13/7/44/146 від 10.11.2022, ОСОБА_1 під час навчання у Національній гірничій академії України, кафедра військової підготовки, у період з 01.09.1996 до 05.06.1998 пройшов повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.04.1999 № 176 йому присвоєно первинне військове звання «лейтенант запасу».
У зверненні до начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 21.09.2022 ОСОБА_1 просив з урахуванням наявності у нього необхідної вислуги років вирішити питання про видачу йому посвідчення ветерана Національної поліції та нагрудного знака.
Листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.10.2022 № 22/145 на звернення позивача щодо встановлення статусу ветерана Національної поліції та видачі відповідного посвідчення повідомлено, що підстави для врахування часу проходження військової підготовки при Національній гірничій академії до вислуги років для встановлення статусу ветерана Національної поліції відсутні, оскільки така військова підготовка не належить до видів військової служби, передбачених ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вислуги років для призначення пенсії додатково зараховано період навчання у Національній гірничій академії з 01.11.1994 до 17.06.1999 із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Вислуга для призначення пенсії у календарному обчисленні становить 25 років 06 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 06 місяців 24 дні.
Вважаючи відмову Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Згідно з наданою відповідачем разом з відзивом довідкою № 22/19 від 27.01.2023, сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області оформлено та видано 27.01.2023 ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран Національної поліції» серії НОМЕР_1 .
Відповідно до наданої відповідачем копії розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 станом на 06.09.2022 вислуга років, що дає право на призначення пенсії, становить 26 років 06 місяців 24 дні відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.09.2022 № 827 о/с «Про встановлення вислуги років», у тому числі: час служби в календарному обчисленні - 23 роки 02 місяці 09 днів; час навчання - 02 роки 03 місяці 24 дні (з 01.11.1994 до 17.06.1999 - навчання у Національній гірничій академії України (військова підготовка, звання лейтенант присвоєно наказом МО України від 27.04.1999 № 176)); час служби в пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - 01 рік 21 день. У розрахунку міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 05.09.2022 ознайомлений з вислугою років, зазначеною в розрахунку, та погоджується з нею.
Беручи до уваги, що до вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 зараховано час його навчання у Національній гірничій академії України відповідно до статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, а саме 02 роки 03 місяці 24 дні, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 827 о/с від 05.09.2022, зарахувавши до стажу служби в поліції час проходження військової підготовки при Національній гірничій академії, відсутні.
Як встановлено судом з відзиву та доданих до нього документів, після відкриття провадження у даній справі, ОСОБА_1 сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області оформлено та видано 27.01.2023 посвідчення «Ветеран Національної поліції» серії НОМЕР_1 .
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався та не заперечував тієї обставини, що йому видано посвідчення «Ветеран Національної поліції».
З урахуванням наведених обставин, підстави для зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області визнати ОСОБА_1 ветераном Національної поліції та видати посвідчення «Ветеран Національної поліції» відсутні, оскільки станом на час розгляду справи права позивача в цій частині поновлено.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 925 «Про посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Національної поліції» поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран Національної поліції».
Згідно з пунктом 3 Постанови № 925 видача посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран Національної поліції» здійснюється органом, установою, закладом Національної поліції за місцем проходження служби.
Пунктом 3 Порядку № 1601 передбачено, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку - для осіб, зазначених у пункті 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1601 посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації ветерана та уповноваженими структурними підрозділами Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Національної гвардії, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку за місцем проходження військової служби, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості та відповідні докази щодо вручення позивачеві нагрудного знаку «Ветеран Національної поліції». Обґрунтування заперечення проти позовних вимог у частині зобов`язання вручити позивачу такий нагрудний знак у відзиві відповідачем не наведено.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вирішуючи публічно-правовий спір у межах спірних правовідносин, адміністративний суд перевіряє дії та/чи рішення відповідача на предмет їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а у разі встановлення протиправності таких дій та/чи рішень, з метою ефективного захисту прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб зобов`язує відповідача вчинити дії, які випливають з імперативних правових норм, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права.
У спірних правовідносинах відповідач за наслідками розгляду звернення позивача повідомив про відсутність підстав для врахування часу проходження військової підготовки при Національній гірничій академії до вислуги років для встановлення статусу ветерана Національної поліції. Після відкриття провадження у даній справі ОСОБА_1 визнано ветераном Національної поліції та видано йому відповідне посвідчення. Отже, спір щодо наявності підстав для визнання позивача ветераном Національної поліції відсутній.
Водночас з огляду на ту обставину, що відповідачем не надано доказів вручення ОСОБА_1 нагрудного знаку «Ветеран Національної поліції» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невручення позивачеві нагрудного знаку «Ветеран Національної поліції» та зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 такий нагрудний знак.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із виходом за межі позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.
Отже сума судового збору, яку необхідно було сплатити за подання до суду даної позовної заяви, становить 992,40 грн (2481х0,4=992,40). Отже позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 0,60 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 992,40 грн.
Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Згідно з положеннями частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн до позовної заяви додано: копію договору про надання правової допомоги № 240 від 26.10.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Альони Забари» та ОСОБА_1 ; копію додаткової угоди № 1 від 26.10.2022 до договору про надання правової допомоги № 240 від 26.10.2022; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3812, виданого Забарі А.В. 17.08.2018; копію виданого Адвокатським бюро «Альони Забари» ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Забарою А.В. серія АЕ № 1123122 від 15.11.2022; копію акту № 24 від 15.11.2022; копію платіжного доручення № @2PL471246 від 26.10.2022 на суму 8000,00 грн, у призначенні платежу якого зазначено оплату за правову допомогу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, отримувачем платежу - АБ «Альони Забари».
Згідно з підпунктом (1) пункту 1 додаткової угоди № 1 від 26.10.2022 до договору про надання правової допомоги № 240 від 26.10.2022, відповідно до п. 1.2 договору сторони погодили, що клієнт доручає, а бюро бере на себе зобов`язання, яке іменується надалі доручення, щодо підготовки та подання позовної заяви до ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до пунктів 2, 6 додаткової угоди розмір гонорару адвоката за виконання зазначеного доручення становить 8000,00 грн, оплата якого здійснюється протягом трьох календарних днів з моменту укладення цієї угоди.
В акті № 24 від 15.11.2022, складеному АБ «Альони Забари» та ОСОБА_1 , зазначено, що на підставі договору № 240 від 26.10.2022 виконавцем було надано послуги зі складення позовної заяви до ГУНП в Дніпропетровській області, вартість яких становить 8000,00 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, її розгляд здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Оскаржуються дії відповідача щодо відмови у наданні позивачеві статусу ветерана Національної поліції, що не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Беручи до уваги вищенаведене, а також з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, документально підтвердженим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 2000,00 грн, яка відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо невручення ОСОБА_1 нагрудного знака «Ветеран Національної поліції».
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області вручити ОСОБА_1 нагрудний знак «Ветеран Національної поліції».
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А, .

Повний текст рішення складено 28.04.2023.

Суддя В.В. Рянська