Справа № 216/1205/23
Суддя: БУТЕНКО М. В.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/1205/23
провадження №2-а/216/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бутенко М.В.,

секретаря судового засідання - Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису згідно зі ст. 229 КАС України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2022 року АА № 00003326, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2022 року АА № 00003326.

Свій позов обґрунтовує наступним: 06.01.2023 фізична особа підприємець ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2022 АА №00003326 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування на території України, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 ч.2. та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., постанова №3326.

Відповідно до ІІостанови №3326, позивач 10.11.2022 року о 17 гол. 27 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка км206+200 допустив рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGOI218L, державний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч,2 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З даною Постановою №3326 позивач категорично не згоден та вважає, що Постанова 29.12.2022 АА №00003326 підлягає скасуванню.

Просить суд постановити рішення, яким: визнати протиправною та скасувати Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2022 АА №00003326 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування на території України, відповідно до якої мене притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 ч.2. та накладено на мене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Сторони та/або їх представники в судове засідання, призначене на 08.05.2023 року не з`явилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його с відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, представник сторони відповідача подали до суду відзив на позовну заяву, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, судом встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 06.01.2023 засобами поштового зв`язку отримав Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2022 АА №00003326 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування на території України, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 ч.2. та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., постанова №3326.

Відповідно до ІІостанови №3326, позивач 10.11.2022 року о 17 гол. 27 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка км206+200 допустив рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGOI218L, державний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч,2 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цією конституційною нормою встановлено заборону «подвійного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

Відповідно до принципу юридичної відповідальності - особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення.

Стаття 4 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (1950. доповнена протоколом №7 1984): «Нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави».

Пункт 7 статті 14 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права» (1966) також наголошує, що «Ніхто не повинен бути вдруге засуджений чи покараний за злочин, за який він уже був остаточно засуджений або виправданий, відповідно до закону і кримінально-процесуального права кожної країни».

У даному випадку Постановою №3326 позивача вдруге притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме порушення п.22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вперше позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.22.5 І1ДР України, яке сталося 10.11.2022 о 16 год. 59 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка км198+300, рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGO1218L державний номер НОМЕР_2 . відповідно до Постанови від 29.12.2022 АА №00003324.

06.01.2023 засобами поштового зв`язку позивач отримав Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контрою) у м. Києві від 29.12.2022 року АА №00003324 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму, стосовно особи, яка маг реєстрацію місця проживання /перебування на території України, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 ч. 2, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., який сплачено відповідно до платіжного документу від 09.01.2023 №1304 на суму 17000,00 грн.

Відповідно до Постанови №3324, позивач 10.11.2022 року о 16 год. 59 хв. за адресою Н-01 Київ - Знам`янка км 198+300 допустив рух транспортного засобу MERC'EDES-BENZ ATEGO1218L. державний номер НОМЕР_1 . із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою №3324 зафіксовано рух транспортного засобу MERCEDES- BENZ ATEGO12I8L, державний номер НОМЕР_1 . із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України 10.11.2022 року о 16 год. 59 хв.

Постановою №3326 повторно зафіксовано рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGO12I8L, державний номер НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України 10.11.2022 о 17 год. 27 хв.. тобто через 28 хвилин та через 20 км.

Постановою №3326 позивача фактично двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за одне й те саме порушення, яке мало місце в одну й ту ж саму дату та за одними ж й тими обставинами, фактично в один час та в одному місці (той саме рейс, тобто транспортний засіб без зупинок рухався з пункту навантаження до пункту розвантаження з одним й тим самим вантажем).

Даний рейс здійснювався на виконання договору-заявки на перевезення вантажу від 10.11.2022 року, відповідно до якого маршрут Київ-Кривий Ріг адреса навантаження м. Київ. вул. Каховська. 64. адреса розвантаження м. Кривий Ріг. вул. Вокзальна. 27Б. вантаж - цитруси 16 палет, вага 8.0 т.

Доказом того, що це був саме один рейс, є також товарно-транспортна накладна від 10.11.2022 року №101122, в якій зазначено пункт навантаження - м. Київ. вул. Каховська. 64. адреса розвантаження м. Кривий Ріг. вул. Вокзальна. 27Б.

Ані водій, ані перевізник не могли в дорозі усунути дане порушення, яке сталося не з вини перевізника, але позивач, як тільки отримав Постанову №3324 та дізнався про допущене порушення у встановлений строк адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. сплатив, відповідно до платіжного документу від 09.01.2023 №1304 на суму 17000,00 грн.

Тобто факти, які двічі призвели до притягнення позивача до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, оскільки по суті, стосувалися тих самих обставин та фактів (одна й та ж дата, в один і той же проміжок часу, в одному і тому ж місці, один рейс у Постанові №3326 і у Постанові №3324, одне й те саме порушення, за які позивач вже притягнутий до адміністративної відповідальності - сплачено штраф за Постановою №3324.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі ІІостанови №3324 і адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі Постанови №3326 є одним видом адміністративної відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення за перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення.

Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше (висновок КАС ВС постанова від 19.03.2021 №300/195/20).

В даному випадку позивача фактично притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за одне й те саме порушення двічі.

Відповідно до статті 61 Конституції У країни ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цією конституційною нормою встановлено заборону «подвійного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

Суб`єкт владних повноважень, застосувавши адміністративно-господарський штраф по зазначеним обставинам порушив статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції», а саме право па мирне володіння особою своїм майном, то також є невід`ємним правом на повагу до своєї власності.

Так, відповідно до статті 1 Протоколу І кожна фізична особа має право на мирне володіння своїм майном.

Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так. наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Дії суб`єкта владних повноважень по накладенню адміністративного штрафу свідчать про порушення принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG. (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим. як вдатися до певних дій. мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 «Аналіз деяких питань застосування сулами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ).

В контексті приписів КАС України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку, а обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов`язків. їх зміни чи припинення.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі; який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (ст.2, ст.9, ст.72, ст.73. ч,2 ст.77 КАС України). Крім цього, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на ч.2 ст. 19 Конституції України якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України.

Відповідачем будь-яких допустимих доказів щодо правомірності спірних постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі обґрунтовано і підлягає задоволенню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 132, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.61 Конституції України, положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2022 року АА № 00003326 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2022 року АА №00003326 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування на території України, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-2 ч.2. та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 закрити. .

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: М.В. БУТЕНКО