Справа № 160/26225/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 46 комендатури охорони та обслуговування, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021;
- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування обчислити та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошову допомогу для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
Копію зазначеної ухвали 12.01.2022 отримано позивачем особисто, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою. Тобто, строк для усунення недоліків до 17.01.2022.
17.01.2022 на виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків по справі, до якого бути додані додаткові докази, клопотання про залучення третьої особи та уточнений адміністративний позов до 46 комендатури охорони та обслуговування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 з аналогічними позовними вимогами.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 постанови КМУ №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року, як вважають посадові особи Відповідача.
Таким чином, на думку позивача, з 29.01.2020 року з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-XII.
Позивач вважає, що дії Відповідача щодо обчислення та виплати позивачеві в заниженому розмірі грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 - 2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020 - 2021 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; залучено Військову частину НОМЕР_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та встановлено третій особі 10-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання до суду пояснень щодо позову або відзиву; витребувано у відповідача додаткові докази по справі та встановлено строк для їх подання.
Згідно з наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень копію ухвали отримано позивачем 22.02.2022, а відповідачем та третьою особою разом із копією адміністративного позову 18.02.2022 та 23.02.2022 відповідно. Тобто, строк на подання відзиву на позов та пояснень з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 07.03.2022.
Відповідно до наявної у матеріалах справи розписки про отримання копію ухвали отримано позивачем особисто 20.04.2022. Копію вищеозначеної ухвали направлені відповідачеві та третій особі засобами поштового зв`язку та отримані адресатами 24.05.2022 та 07.06.2022 відповідно.
27.12.2022 засобами поштового зв`язку від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що на території Дніпропетровської області не ведуться активні бойові дії, відповідач як юридична особа виконує покладені на нього обов`язки та функції у відповідності до діючого законодавства, його дислокація не змінилась.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023:
- призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 09.02.2023 об 11:30 год.;
- витребувано від ОСОБА_1 для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії доказів щодо розміру нарахованого та/або виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік (за наявності);
- повторно витребувано від 46 комендатури охорони та обслуговування: - інформацію з її документальним підтвердженням щодо розміру нарахованого та/або виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік, з детальним розрахунком нарахованих/виплачених сум;
- встановлено строк для подання витребуваних доказів до 08 лютого 2023 року.
31.01.2023 від позивача надійшла заява про залучення доказів на виконання ухвали суду.
Копію ухвали та повістку про виклик, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, 31.01.2023 направлено третій особі засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, розміщену у вільному доступі в мережі Інтернет. Представник військової частини НОМЕР_1 отримав копію ухвали та повістку в паперовому вигляді у приміщенні суду 08.02.2023.
09.02.2023 від 46 комендатури охорони та обслуговування надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване відсутністю посади юриста за штатом відповідача.
Разом із клопотанням про відкладення до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив поновити строк на подання відзиву на позов; застосувати строки позовної давності у справі та залишити адміністративний позов без розгляду, а також відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування обраної правової позиції зазначено, що доводи ОСОБА_1 щодо необхідності застосування при обчисленні складових грошового забезпечення відповідної розрахункової величини, не гуртуються на приписах законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На думку відповідача, ОСОБА_1 помилково трактує вимоги чинного законодавства в частині незастосування п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Відповідач наголошує, що з моменту набрання чинності Закону № 1774-VIII на законодавчому рівні встановлена заборона застосовувати мінімальну заробітну плату, як розрахункову величину для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Оскільки закон України має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, то застосуванню підлягають саме норми закону, як правового акта вищої юридичної сили. З наведеного вбачається, що згідно з постановою КМУ № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Крім того, відповідач вважає, що є підстави для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.
Поряд із цим, відповідач посилається на те, що весь особовий склад 46 комендатури охорони та обслуговування у зв`язку із запровадженням правового режиму воєнного стану (з 24 лютого 2022 року) був задіяний в несенні постійного бойового чергування по захисту повітряного простору та територіальної цілісності нашої Держави, на підтвердження додаємо доповідну записку начальника персоналу військової частини НОМЕР_1 про залучення особового складу до несення бойового чергування та переведення на казармений режим від 04 травня 2022 року б/н. Ці обставини унеможливили належне виконання командуванням 46 комендатури охорони та обслуговування своїх посадових обов`язків стосовно правового забезпечення установи, зокрема тимчасово була призупинена претензійно-позовна робота, в тому числі представництво інтересів апелянта в судах. У зв`язку із запровадженим воєнним станом в Україні і з метою стримування та відбиття військової агресії російської федерації на території нашої країни. 46 комендатура охорони та обслуговування перейшовши на посилені умови проходження військової служби та залученням у бойову роботу, була позбавлена можливості вчасно опрацювати вхідну кореспонденцію, підготувати та подати відзиви на вищеописаний відзив до суду у встановлені процесуальним законодавством строки. З огляду на викладене та дією правового режиму воєнного стану, відповідач має право на поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву до суду у зв`язку із поважністю причин пропуску такого строку.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзив та прийняти відзив до розгляду.
09.02.2023 учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, судом у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача і відповідача в матеріалах справи та за клопотанням відповідача відкладено підготовче судове засідання до 21.02.2023 о 10:30 год.
Про дату, час та місце підготовчого засідання позивач 09.02.2023 повідомлений засобами телефонного зв`язку, про що свідчить наявна у матеріалах справи телефонограма. Представник відповідача та третьої особи про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений 09.02.2023 під розписку в суді, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься у матеріалах справи.
13.02.2023 на виконання ухвали суду від відповідача надійшла довідка про сплачене у період з лютого 2020 року по листопад 2021 року грошове забезпечення, в якій містяться суми основного грошового забезпечення позивача без зазначення конкретних складових.
21.02.2023 учасники справи підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 витребувано від 46 комендатури охорони та обслуговування: - детальний розрахунок нарахованих та виплачених ОСОБА_1 сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік, із зазначенням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення та премії, тощо), а також встановлено строк для подання витребуваних доказів. В підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2023 о 10:30 год.
Про дату, час та місце підготовчого засідання позивач 24.02.2023 повідомлений засобами телефонного зв`язку, про що свідчить наявна у матеріалах справи телефонограма. Копію ухвали та повістку про виклик 24.02.2023 направлено відповідачу та третій особі засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи.
15.03.2023 від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання на виконання ухвали суду про залучення додаткових доказів та додаткові пояснення, в яких наведено аргументи, аналогічні тим, що наведено у відзиві на позов відповідача.
15.03.2023 учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Сторонами визнається, що ОСОБА_1 з 04.06.2016 по 05.11.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення планування оборонних ресурсів штабу.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №249, копія якого міститься в матеріалах справи, підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу планування оборонних ресурсів штабу звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 жовтня 2021 року №676 з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, вирішено вважати, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області; з 05 листопада 2021 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 26 років 03 місяці 07 днів, пільгова 27 років 05 місяців 23 дні.
Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем та третьою особою під час судового розгляду справи, 05.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив, в зв`язку з перебування військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні у 46 комендатурі охорони та обслуговування надати вказівку 46 комендатурі охорони та обслуговування здійснити перерахунок та доплату належного йому за період з 29.01.2020 року по день звільнення грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного су, на відповідний тарифний коефіцієнт. Проте, 15.11.2021, у відповідь на його звернення Відповідач повідомив ОСОБА_1 в телефонному режимі про відсутність підстав здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, а письмової відповіді на звернення позивач не отримав у зв`язку з тим, що Відповідач повідомив його про відсутність коштів на відправлення поштової кореспонденції.
Згідно з довідкою про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої 46 комендатурою охорони та обслуговування від 11.03.2021 №126, позивач у спірний період отримав грошове забезпечення в такому розмірі:
Наявною у матеріалах справи копією грошового атестату від 05.11.2021 №350/172/40/288/ФЕС, виданого 46 комендатурою охорони та обслуговування ОСОБА_1 підтверджується, що позивачу виплачувались такі види грошового забезпечення, зокрема, оклад за військовим званням 1410 грн. та посадовий оклад за тарифним розрядом 27 5500,00 грн.
Відповідач у відзиві визнає, що для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням використано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року.
Не погоджуючись з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною третьою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови № 704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).
Тобто, Постановою № 704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, якою внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 Постанови № 103).
Постанова № 103 набула чинності 24.02.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

З огляду на це, суд вказує на необхідність застосування до спірних правовідносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) положень пункту 4 Постанови № 704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою №103.

При цьому, з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, від 28.02.2023 у справі № 380/18850/21 та від 06.04.2023 у справі № 380/10075/21.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 06.04.2023 у справі № 380/10075/21 наголошено, що для правильного вирішення вимог позивача, суд повинен встановити відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, на який позивач має право виплати, розмір прожиткового мінімуму, згідно з пунктом 4 Постанови № 704 за спірний період.

Виконуючи цей процесуальний обов`язок та враховуючи наведені вище висновки касаційного суду щодо обрання та застосування норм права суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ході судового розгляду судом встановлено, що в спірний період позивачу нараховивалось та виплачувалось грошове забезпечення, розмір якого очислений відповідачем, виходячи з величини окладу за військовим званням 1410 грн. та посадового окладу за тарифним розрядом 27 5500,00 грн. Учасниками справи не заперечується, що військове звання ОСОБА_1 у спірний період підполковник.

У Додатку 1 до Постанови № 704 визначена Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, згідно з якою тарифному розряду 27 відповідає тарифний коєфіцієнт 3,12.

Додатком 14 до Постанови № 704 (як в редакції, яка діяла до 03.11.20, так і в редакції постанови Кабінету Міністрів України 28 жовтня 2020 р. № 1038, чинній з 03.11.2020) передбачено Схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, відповдіно до якої військовому (спеціальному) званню «Підполковник» відповідає тарифний коефіцієнт 0,8.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1 762 гривні (абз.4 ст.7).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач при обчисленні розміру посадового окладу та розміру окладу за військове звання у спірний період керувався вищевказаними тарифними коефіцієнтами та прожитковим мінімумом на 01.01.2018 з урахуванням правил заокруглення (1762,00 грн х 3,12 = 5497,44 грн та 1762,00 грн х 0,8 = 1409,60 грн відповідно).

Водночас, у абзаці 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

В подальшому Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2270 гривень.

Отже, законодавцем з 01.01.2020 та з 01.01.2021 було збільшено прожитковий мінімум для працездатних осіб як розрахункову величину для обчислення посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення.

Таким чином, суд зазначає, що з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) по 31.12.2020 відповідач при розрахунку посадового окладу позивача мав виходити з тарифного коефіцієнту 3,12 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн, при розрахунку окладу за військовим званням з тарифного коефіцієнту 0,8 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн.

В подальшому, з 01.01.2021 по 05.11.2021 (день звільнення позивача з посади) розрахунок посадового окладу ОСОБА_1 мав бути здійснений відповідачем з урахуванням тарифного коефіцієнту 3,12 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2270 грн, при розрахунку окладу за військовим званням з тарифного коефіцієнту 0,8 та розміру прожиткового мінімуму у сумі 2270 грн.

Відповідно до частини 2 статті КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд також враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyу v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з урахувнаням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, скоригувавши їх відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без урахування розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

- зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2021 по 05.11.2021, грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в силу п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не містять, то судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до 46 комендатури охорони та обслуговування (місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 147; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.11.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік без урахування розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні;

Зобов`язати 46 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2021 по 05.11.2021, грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2021 рік з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум та висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно