Справа № 759/351/23
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/351/23

пр. № 2-а/759/39/23

12 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичового Миколи Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6341738 від 28.12.2022 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Свої вимоги мотивує наступним.

28.12.2022 року інспектором 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичовим Миколою Миколайовичем винесено оскаржувану постанову, згідно змісту якої позивач 28.12.2022 року о 16 год. 59 ха. в Черкаській області по дорозі Р-10 56 км, керував транспортним засобом Hyunday Terrakan 2.9 D номерний знак НОМЕР_1 із забороненим предметом на номерних знаках, а саме сіточкою, чим порушив вимоги п.п. 2.9 ПДР України.

Позивач зазначає, що декоративна сіточка тримача заднього номерного знаку не заважала чітко визначати символи номерного знаку з відстані більше 20 метрів, була придбана в магазині «Епіцентр», тому має сертифікацію і дозволяє утримувати номерний знак від втрати і надійно закріплює його на транспортному засобі. Окрім того зазначає, що інспектор не міг відразу побачити тримач номерного знаку, оскільки рамка номерного знаку до якої у нього виникли претензії знаходиться на задній частині авто і надійно утримує саме задній номерний знак, і першочерговою причиною зупинки за його словами був неправильний проїзд блок-посту. Позивач вважає, що інспектор не перевірив можливість безперешкодної ідентифікації символів номерного знаку з відстані більше 20 метрів, що дозволяє ідентифікувати його номерний знак з будь-якої відстані, в тому числі і 20-30, 40-50 метрів.

Відповідач відзиву на позовну заяву та заяв щодо розгляду справи не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6341738 від 28.12.2022 року, винесеної інспектором 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичовим Миколою Миколайовичем, позивач ОСОБА_1 28.12.2022 року о 16 год. 59 ха. в Черкаській області по дорозі Р-10 56 км, керував транспортним засобом Hyunday Terrakan 2.9 D номерний знак НОМЕР_1 із забороненим предметом на номерних знаках, а саме сіточкою. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в сумі 1190 грн.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, може бути Департамент патрульної поліції або Головне управління національної поліції, від імені якого виступає інспектор 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичов Микола Миколайович, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, клопотання про залучення ні Департаменту патрульної поліції, ні Головного управління національної поліції, як суб`єкта владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, позивачем не подавалося, клопотання позивача про заміну неналежного відповідача також подано не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - інспектора 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичова Миколи Миколайовича.

Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції або Головне управління національної поліції у Черкаській області, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого інспектором винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку за правилами ст.48 КАС України суд першої інстанції може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги допустити заміну первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача. Поряд з цим, Департамент патрульної поліції або Головне управління національної поліції у Черкаській області, до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не може бути, оскільки клопотань про це позивач не подавав.

За приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року. Верховним Судом у вказаній справі зазначено, що «суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримав, та, вирішуючи спір за позовом про скасування постанови від 07.05.2016 року № 002298 по справі про адміністративне правопорушення, пред`явленим до головного державного інспектора Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та, за очевидної необхідності, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача». У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежних відповідачів, оскільки ч. 7 ст. 48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено. У відповідності до ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Згідно ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 зазначив наступне: «… позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду». Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача. Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення. При цьому, суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного, викладеною у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № №826/12172/18.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача. Отже, доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Крім того, суд роз`яснює про те, що позивач має право звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача відповідного органу Національної поліції для захисту своїх прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 283-285 КУпАП України, ст. 242-246,250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Бичового Миколи Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.О. Горбенко