Справа № 620/4672/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4672/22 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "30" вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2022 № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 :

- до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи:

з 23.10.1991 по 04.05.1994 в Самотрольському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника;

з 18.08.1994 по 17.08.1995 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника;

з 23.08.1995 по 23.07.1996 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника;

з 15.08.1996 по 31.03.1997 в акціонерному товаристві закритого типу «Обнафтосервіс» на посаді помічника бурильника;

з 01.04.1997 по 18.04.1998 в закритому акціонерному товаристві «РТ-Сервіс» на посаді помічника бурильника;

з 10.02.2001 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника;

- до страхового стажу період роботи:

з 01.01.2004 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника.

- в пільговому обчисленні періоди роботи, як трудовий стаж, зароблений в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців:

з 23.10.1991 по 04.05.1994 в Самотрольському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника;

з 18.08.1994 по 17.08.1995 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника:

з 23.08.1995 по 23.07.1996 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника;

з 15.08.1996 по 31.03.1997 в акціонерному товаристві закритого типу «Обнафтосервіс» на посаді помічника бурильника;

з 01.04.1997 по 18.04.1998 в закритому акціонерному товаристві «РТ-Сервіс» на посаді помічника бурильника;

з 10.02.2001 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що вважає дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 протиправними та такими, що порушили його, гарантоване Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсійне забезпечення. На думку позивача, відповідач безпідставно не визнає пільговий стаж у зв`язку з відсутністю пільгових довідок, оскільки згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від "30" вересня 2022 р. у позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2022 № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 :

- до страхового стажу період роботи:

з 01.01.2004 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника;

- в пільговому обчисленні періоди роботи, як трудовий стаж, зароблений в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців:

з 23.10.1991 по 04.05.1994 в Самотрольському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника;

з 18.08.1994 по 17.08.1995 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника:

з 23.08.1995 по 23.07.1996 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника;

з 15.08.1996 по 31.03.1997 в акціонерному товаристві закритого типу «Обнафтосервіс» на посаді помічника бурильника;

з 01.04.1997 по 18.04.1998 в закритому акціонерному товаристві «РТ-Сервіс» на посаді помічника бурильника;

з 10.02.2001 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних щодо зарахування страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2006 та зарахування в пільговому обчисленні періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідні періоди роботи підтверджуються записами трудової книжки.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 відповідні періоди роботи, то суд першої інстанції відмовив в їх задоволенні з огляду на те, що посада «помічника бурильника капітального ремонту свердловин» не значиться у переліках Списків № 2, тому періоди роботи позивача на цій посаді не дають права останньому на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що пільговий стаж у позивача за Списком № 2 - відсутній, оскільки ОСОБА_1 не надано уточнюючі довідки відповідно до Списків, затвердженими Кабінетом Міністрів України, на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж позивача складає 19 років 7 місяців 27 днів, що на думку скаржника, є недостатнім для призначення пенсії.

Також скаржник зазначає, що до страхового стажу не враховано період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2006 (Росія), оскільки позивачем всупереч підпункту 2 пункту 2.1 до Порядку подання, оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України із змінами від 23.05.2018 №11, від 16.12.2020 №25-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2021 №33-1, не надано інформацію про сплату страхових внесків.

Позивач також, не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить змінити рішення суду в цій частині та задовольнити відповідні позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що згідно з п. 8 Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення та Міністерства праці № 01-3/406-02-2 від 10.04.1994 посада помічника бурильника капітального ремонту свердловин поширюється на професію робітника - бурильника капітального ремонту свердловин, яка передбачена Списками № 2, затвердженими постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36.

Сторони відзиви на апеляційні скарги не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до копії Трудової книжки від 25.08.1988 НОМЕР_1 позивач працював:

з 23.10.1991 по 04.05.1994 в Самотрольському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі;

з 18.08.1994 по 17.08.1995 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі;

з 23.08.1995 по 23.07.1996 в Нижньовартовському філіалі спільне підприємство «Сибнафта» на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі;

з 15.08.1996 по 31.03.1997 в акціонерному товаристві закритого типу «Обнафтосервіс» на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі;

з 01.04.1997 по 18.04.1998 в закритому акціонерному товаристві «РТ-Сервіс» на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі;

з 10.02.2001 по 31.12.2006 в закритому акціонерному товаристві «Обнафторемонт» на посаді помічника бурильника, мається відмітка про район прирівняний до району Крайньої Півночі.

Також із копії Трудової книжки та копії паспорту вбачається, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-11).

ОСОБА_1 21.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 16-18).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №29 від 28.06.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного стажу роботи на пільгових умовах по Списку № 2, підтвердженого належними документами (а.с.13-15).

Не погодившись із прийнятою відповідачем відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржників, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо позовної вимоги про зарахування періодів роботи позивача на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин до пільгового стажу за Списком №2, колегія суддів зазначає таке.

Частини 1, 2 статті 46 Конституції України передбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, у пункті 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз. 24 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV).

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12. знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (абз. 24 п. "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ).

Тобто, для призначення пенсії позивачеві за Списком № 2 на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність сукупності таких складових: 1) досягнення 55 років; 2) наявність страхового стажу не менше 28 років 6 місяців; 3) з них не менше 12 років 6 місяців на роботах, передбачених Списком № 2.

Суд першої інстанції встановив, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на момент звернення до відповідача із заявою по призначення пенсії (станом на 21.06.2022) позивачу виповнилося 55 років.

Уряд своєю постановою від 18.11.2005 №383 затвердив Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пункт 3 Порядку № 383 встановлює, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, у спірний період діяли:

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10;

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Матеріали справи свідчать, що у спірні періоди ОСОБА_1 працював на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 відповідні періоди роботи, дійшов висновку, що посада «помічника бурильника капітального ремонту свердловин» не значиться у переліках згаданих Списків № 2, тому спірні періоди роботи позивача на цій посаді не дають права останньому на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно з п. 8 Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення та Міністерства праці № 01-3/406-02-2 від 10.04.1994, якщо до Списків включені професії робітників під загальною назвою, то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цих професій, в тому числі головні, старші, їх помічники.

Отже, оскільки посада помічника бурильника капітального ремонту свердловин поширюється на професію робітника - бурильника капітального ремонту свердловин, яка передбачена Списками № 2, затвердженими постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, то спірні періоди роботи позивача на згаданій посаді дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Однак, на переконання колегії суддів, відмова відповідача у призначенні пенсії з підстав не надання позивачем уточнюючої довідки є правомірною, з огляду на наступне.

Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 1 Порядку №383 визначено, що він регулює застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст зазначених норм права свідчить, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, а також на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи.

Матеріали справи свідчать, що у спірні періоди позивач працював на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин вахтовим методом.

У періоди роботи позивача, якій він просить зарахувати до стажу роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, діяли Списки № 2, затверджені постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36.

Як зазначалось, посада помічника бурильника капітального ремонту свердловин згідно із вказаними Списками №2 дає право на призначення пільгової пенсії.

Водночас зі змісту положень пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 №1058-IV, а також Порядку №383 вбачається, що однією з умов призначення пільгової пенсії є зайнятість особи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці упродовж повного робочого дня.

Колегія суддів зазначає, що під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій (роз`яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства пращ від 10.05.94 №01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Основним документом, який на сьогодні регламентує порядок організації роботи вахтовим методом є спільна постанова Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях, Секретаріату ВЦРПС і Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації роботи» від 31.12.1987 №794/33-82. Можливість її застосування на території України врегульована постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12.09.1991 №1545-Х1І. Згідно із «Загальними положеннями» додатка 1 до вищезазначеної Постанови, вахтовий метод роботи - особлива форма організації робіт, заснована на використанні робочих поза місцем їхнього постійного проживання, коли не може бути забезпечене своєчасне повернення працівників до місця постійного проживання або якщо працівники витрачають понад три години на день для того, щоб дістатися на роботу і з роботи.

Для визначення пільгового стажу роботи при вахтовому методі організації роботи встановлюється, як правило, підсумковий облік робочого часу за місяць, квартал, чи інший більш тривалий період, але не більше ніж за рік. Обліковий період включає весь робочий час, час в дорозі від місця знаходження підприємства чи пункту збору до місця роботи і в протилежному напрямку та час відпочинку, що припадає на відповідний календарний відрізок часу. При цьому тривалість робочого часу в облікованому періоді не повинна перевищувати норму робочих годин, встановлених законодавством.

Ці норми, у тому числі, регламентують підстави внесення відповідних записів до трудової книжки, відповідно мають враховуватись при вирішенні питань щодо наявності або відсутності пільгового стажу.

Отже, для зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи необхідні відомості про норму годин, яку позивач зобов`язаний відпрацювати в обліковому періоді на роботах зі шкідливими умовами праці за час роботи по фактично відпрацьованому при вахтовому-експедиційному методі.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які довідки щодо підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, тому підстави для проведення обчислення пільгового стажу у відповідача були відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, проте відмовляє у задоволенні позову в згаданій частині з інших причин, ніж з тих, з яких суд першої інстанції взяв за основу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зарахування до його страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2006, колегія судів зазначає таке.

З огляду на рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.12.2006 не зараховано до страхового стажу через відсутність підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилась трудова діяльність (Росія).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшов висновку, що трудова книжка ОСОБА_1 містить записи про роботу позивача в ЗАТ «Обнафторемонт» в період з 01.01.2004 по 22.12.2006 на посадах помічника бурильника капітального ремонту свердловин (запис 20-22), які завірений чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містить ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у його правдивості, тому записами у трудовій книжці позивача підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 22.12.2006 у ЗАТ «Обнафторемонт», що дає йому право зарахування вказаного періоду роботи позивача у його страховий стаж.

Колегія суддів вважає неправильним такий висновок суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як зазначалось, посада, на якій працював позивач у спірний період дає право на призначення пенсії на пільгових умов.

Колегія суддів враховує, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно із статтею 2 Федерального Закону Російської Федерації №173-ФЗ від 17.12.2001 «Про трудові пенсії в Російській Федерації», який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ «Про страхові пенсії» (статті 3, 11, 14).

В контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що страховий стаж за період роботи позивача 01.01.2004 по 31.12.2006 (Російська Федерація) на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин відповідно до законодавства Російської Федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території Російської Федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період.

Проте, як правильно зазначено відповідачем, позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

За таких обставин, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2006 у ЗАТ «Обнафторемонт» (Російська Федерація) на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 360/4129/20.

Щодо пільгового обчислення періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшов висновку, що основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а оскільки із записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він у відповідні періоди працював на посаді помічника бурильника у районі прирівняному до району Крайньої Півночі, то наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування до трудового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців періодів роботи позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Разом з цим, такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01.01.1991.

Водночас у справі, яка розглядається, спір виник щодо визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 676/7065/14-а та від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а, від 08 липня 2021 року у справі №459/2778/16-а, від 14 березня 2023 року у справі №160/20914/21.

За наведених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.06.2022 № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії є законним та обґрунтованим.

Доводи відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці є помилковими, оскільки 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в якій зазначено, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження.

Слушними також є доводи позивача про те, що перебування на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що не встановив суд першої інстанції, однак такі доводи не стали основною підставою для скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині позовних вимог, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "30" вересня 2022 р. скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька Я.Б. Глущенко О.Є. Пилипенко