Справа № 200/18843/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року Справа№200/18843/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної службу України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 283984 від 07.12.2021 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент виявлення порушення (перевізник не забезпечив водія оформленою ТТН, що містила б відомості про повне найменування автомобільного перевізника та код платника податків) та протягом тривалого часу позивач не здійснював ніякої господарської діяльності з використання транспортного засобу - вантажного автомобіля VOLVO, номерний знак НОМЕР_2 . Зазначає, що з 03.01.2019 року зазначений автомобіль на підставі укладеного договору оренди транспортного засобу перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_2 . Остання безпосередньо на власний розсуд користується вказаним вантажним транспортним засобом. Згідно ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується саме до автомобільних перевізників, яким позивач не є.

Крім того позивач зазначає, що він не мав можливості з`явитися на засідання комісії щодо розгляду акту, оскільки не був повідомлений про вказане засідання. Тому постанова про притягнення позивача до відповідальності була винесена без участі останнього. Вважає, що він був позбавлений права на участь у розгляді справи, а тому не мав можливості надати вказані вище пояснення та докази.

Наведене стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк - 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду позовної заяви із зазначенням конкретного суб`єкта владних повноважень, до якого звернені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року зобов`язано ОСОБА_1 надати суду докази одержання грошових коштів за договором оренди № 4 від 03.01.2019 року. Також зобов`язано Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки надати суду: докази повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду акту № 250697 від 27.10.2021 року; копію ТТН № 6851941 від 26.10.2021 року.

Зобов`язано ТОВ БУД-Дивізіон м. Київ надати суду: копію ТТН № 6851941 від 26.10.2021 року; договір перевезення, на підставі якого відбулося перевезення вантажу за ТТН № 6851941 від 26.10.2021 року від ТОВ КНАУФ ГІПС КИЇВ м. Київ (у разі відсутності письмові пояснення причин цього).

Ухвалою суду від 15.05.2023 року залучено Державну службу України з безпеки на транспорті до участі у справі у якості другого відповідача.

20.10.2022 року відповідач-2 засобами електронного зв`язку надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що ведення воєнного стану з 24 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану та бойових дій є надзвичайними та невідворотними, за працівниками Відділу наразі закріплені інші місця роботи в територіальних органах Укртрансбезпеки. Враховуючи дані обставини Укртрансбезпека в цілому здійснює самопредставництво територіальних органів, що знаходяться на окупованих територіях України, що в свою чергу унеможливлює дотримання процесуальних строків надання відзиву.

По суті спору зазначив, що нормами чинного законодавства встановлений обов`язок власника транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування перереєструвати такий транспортний засіб, а водій, здійснюючи перевезення вантажів - зобов`язаний надати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

При проведенні перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки водієм не надавався відповідний договір оренди транспортного засобу, акт передачі транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон. Заперечень водія акт перевірки також не містить.

Позивачем не було надано доказів отримання ним орендної плати за користування транспортними засобами.

При твердженні про обов`язок автомобільного перевізника реєструвати право користування автомобілем у разі, якщо він належить іншій особі, відповідач посилається на норми Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. №1197, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388.

З питання розгляду адміністративної справи без виклику позивача зазначає наступне. Справа про порушення формується в територіальному органі за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення. Східне міжрегіональне управління перебувало у місті Маріуполі, по вул. Флотській 145, наразі доступ до наявних матеріалів справи про накладення адміністративно-господарського штрафу неможливий. Також повідомляє, що відділ не змінював свою офіційну адресу. Враховуючи зазначене, наразі неможливо спростувати або ж підтвердити обставину належного повідомлення позивача. У зв`язку з наведеним просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 від 30.03.2006 року.

Відповідач-2 - Державна служба України з безпеки на транспорті () є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У спірних правовідносинах виступає суб`єктом владних повноважень, який виконує функції, передбачені Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як встановлено судом, відповідачем-1 складений акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №250697 від 27.10.2021 року.

У даному акті зазначено про виявлення порушення у наданні послуг з перевезення вантажів транспортним засобом, а саме - перевізник не забезпечив водія оформленою ТТН. Надану під час перевірки ТТН №6851941 від 26.10.2021 до уваги не прийнято, оскільки в графі автомобільний перевізник цієї накладної не зазначено повне найменування перевізника та код ЄДРПОУ.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Листом-повідомленням Державної служби України з безпеки на транспорті №98284/23/24-21 від 22.11.2021 року позивача було запрошено на 07.12.2021 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

На вимогу суду відповідачами не надано доказів направлення цього листа засобами поштового зв`язку позивачу з посиланням на те, що наразі доступ до наявних матеріалів справи про накладення адміністративно-господарського штрафу неможливий через їх знаходження на окупованій території України.

За результатами розгляду справи щодо вказаного акту відповідачем-1 на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» винесено постанову №283984 від 07.12.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. до власника автомобіля ОСОБА_1 .

При оцінці вказаних обставин та вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Приписами 48 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Як вже зазначалося, за змістом абзацу 2 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Враховуючи, що під час рейдової перевірки на окремих ділянках дороги контролюючий орган перевіряє документи для перевезення саме у водія, встановлення автомобільного перевізника має відбуватися перш за все на підставі пред`явленої водієм товарно-транспортної накладної.

Особа, яка є автомобільним перевізником, має бути зазначена у товарно-транспортній накладній, що оформляється на підтвердження укладання договору перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає обов`язкові реквізити, у тому числі автомобільного перевізника (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

З цього слідує, що ідентифікація автомобільного перевізника під час рейдової перевірки на підставі товарно-транспортної накладної відбувається виходячи із двох реквізитів:

- повного найменування (прізвища, ім`я, по батькові);

- кода платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податкового номеру, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Щодо першого з цих реквізитів слід зазначити, що згідно зі статтею 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Отже, рядок повне найменування ТТН заповнюється у разі, коли автомобільним перевізником є юридична особа.

Що стосується продовження вказаного рядка прізвище, ім`я, по батькові - його заповнення можливе, якщо автомобільним перевізником є фізична особа.

Відповідно до ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Законодавство, яким регулюється загальний порядок написання імені фізичної особи у документах, не встановлює правил скорочення його складових - прізвища, власного імені та по батькові.

Застосування ініціалів у документах було передбачене Уніфікованою системою організаційно-розпорядчої документації (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55), який втратив чинність 01.09.2021 року.

Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163:2020), яка прийнята на заміну вищезазначеній системі, передбачає зазначення у документах тільки власного імені та прізвища.

Зважаючи на це, при заповненні ТТН закон не вимагає зазначення повного прізвища, ім`я, по батькові, оскільки законодавством не передбачене скорочене прізвище, ім`я, по батькові.

Водночас, підзаконним актом до Закону України Про автомобільний транспорт є Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363, далі - Правила), якими встановлена форма товарно-транспортної накладної.

За приписами п.11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Згідно з цією формою ТТН у графі автомобільний перевізник зазначається найменування / П.І.Б., що вказує на можливість застосування ініціалів замість власного імені та по батькові.

Таким чином законодавство передбачає неоднозначні правила заповнення ТТН в частині зазначення автомобільного перевізника - із застосуванням ініціалів або без такого застосування.

Вочевидь, у ієрархії нормативно-правових актів Правила знаходяться нижче Закону України Про автомобільний транспорт. Проте особа, яка здійснює перевезення, може не мати достатніх юридичних знань для того, щоб діяти бездоганно при заповненні товарно-транспортної накладної.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що суди мають враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06). У ньому суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Судом встановлено, що у наданій до перевірці водієм НОМЕР_4 від 26.10.2021 у графі автомобільний перевізник зазначене прізвище та ініціали ОСОБА_2 , що відповідає встановленій формі ТТН.

Зважаючи на це суд дійшов висновку, що відкидаючи відомості про автомобільного перевізника через застосування у ТТН ініціалів замість власного імені та по батькові відповідач проявив надмірний формалізм.

Надаючи оцінку таким діям відповідача-1 суд враховує, що наведений дефект заповнення ТТН не свідчить про повну відсутність у ній відомостей про автомобільного перевізника. Як вбачається зі змісту ТТН, у ній зазначено РНОКПП - НОМЕР_5 , що відповідає реєстраційному номеру платника податків ОСОБА_2 , зазначеному у свідоцтві про державну реєстрацію серії В02 №517816.

Таким чином, за наявності у наданій водієм ТТН даних РНОКПП ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ) відповідач-1 мав достатні підстави для визначення автомобільного перевізника, яким не є позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При наданні оцінки доводам позивача щодо порушення його права на участь у розгляді відповідачем-1 адміністративної справи внаслідок неповідомлення про дату такого розгляду суд виходить з наступного.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року по справі №820/4624/17, неявка уповноваженої особи суб`єкта господарювання на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не є перешкодою у розгляді даної справи, якщо контролюючий орган своєчасно направив повідомлення-запрошення уповноваженій особі суб`єкта господарювання.

Проте, судом не встановлений факт надсилання позивачу листа-повідомлення Державної служби України з безпеки на транспорті №98284/23/24-21 від 22.11.2021 року про запрошення його на комісію на 07.12.2021 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

На вимогу суду відповідачем-2 не надано доказів направлення цього листа засобами поштового зв`язку позивачу з посиланням на те, що Східне міжрегіональне управління перебувало у місті Маріуполі, по вул. Флотській 145, наразі доступ до цих матеріалів неможливий. Суд приймає до уваги такі пояснення відповідача-2.

Водночас, неможливість надання відповідачем-2 доказів навіть з поважних причин не звільняє суд від встановлення обставин, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що навіть за відсутності вини відповідача-2 у ненаданні витребуваних документів, принцип офіційного з`ясування обставин справи не звільняє суд від встановлення факту своєчасного направлення ним вказаного вище повідомлення-запрошення.

Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, а повинно бути обгрунтованим.

Згідно ч.3 ст.242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів надсилання позивачу зазначено листа-повідомлення, суд дійшов висновку про порушення процедури прийняття рішення щодо застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ОСОБА_1 в сумі 17000,00 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача-2 на те, що власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний пройти перереєстрацію такого транспортного засобу та мати тимчасовий реєстраційний талон. Звернення користувача транспортного засобу за оформленням тимчасового реєстраційного талону є правом, а не є обов`язковим, з чим погодився Касаційний адміністративний суд у постанові від 20.12.2018 по справі №804/8740/16.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача-2 на відсутність відомостей про автомобільного перевізника у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, у зв`язку з наступним.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 1197, визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, який утворений з метою реалізації ст. 14-2 КУпАП - накладення штрафів на належного користувача транспортного засобу, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

У даній справі спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу накладення іншого виду штрафу за іншим порядком притягнення до відповідальності. Відтак відомості з вказаного реєстру не мають спеціального статусу та не виключають встановлення автомобільного перевізника на підставі джерел, що відрізняються від Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача-2 на ненадання водієм договору оренди транспортного засобу.

Як було зазначено вище, статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт визначені необхідні документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У цьому переліку документів відсутній договір оренди транспортного засобу. Законодавство не передбачає обов`язкової наявності у водія транспортного засобу договору оренди транспортного засобу, тому його ненадання водієм не вважається порушенням ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

З урахуванням відсутності позивача на засіданні комісії, під час якого він мав би можливість надати договір, суд не вважає відсутність договору у відповідача-1 достатньою для спростування відомостей про автомобільного перевізника у наданій водієм ТТН №6851941 від 26.10.2021.

Таким чином судом не встановлено інших порушень, крім зазначення у ТТН ініціалів замість власного імені та по батькові автомобільного перевізника.

За умови зазначення коду РНОКПП, прізвища та ініціалів ОСОБА_2 відповідач мав достатньо підстав вважати, що перевізником є інша особа, ніж позивач, а тому накладення на нього штрафу суд вважає безпідставним.

Зважаючи на наведене позовні вимоги ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., який повинен бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 283984 від 07.12.2021 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: м.Київ, проспект Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15 травня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.