Справа № 280/1040/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Справа № 280/1040/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Малої Т.Ю., представників позивача: адвоката Тягушева Д.О., адвоката Железняк-Кранг І.В., адвоката Бистрова Д.А., представника відповідача: Панковської Е.П, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.81; )

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр.Поля Олександра, буд.57, код ЄДРПОУ ВП 43968079)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» (далі позивач, ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ») до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП), у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, яким ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн та накладені штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11 618,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, яким ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» відмовлено в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 350 322,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної податкової перевірки контролюючим органом встановлено завищення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року на загальну суму податку 23 237,00 грн внаслідок врахування в складі податкового кредиту операцій з контрагентом ТОВ «МДІНА, ЛТД» при відсутності можливості їх здійснення по ланцюгу постачання (недостатня кількість працюючих, відсутність/незначна наявність основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/надання послуг, неможливість виробництва товарно-матеріальних цінностей (далі також ТМЦ), відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання тощо). Позивач зазначає, що твердження відповідача про не встановлення реального джерела походження товарів, які були поставлені позивачеві TOB «МДІНА, ЛТД», базуються лише на інформації з Єдиного реєстру податкових накладних (далі також ЄРПН) та АІС «Податковий блок», однак рішення податкового органу не може ґрунтуватися на податковій інформації та припущеннях. Твердження відповідача про відповідність критеріям ризиковості контрагента TOB «МДІНА, ЛТД» по ланцюгу постачання, з яким у позивача були відсутні договірні відносини, не можна вважати правомірним та обґрунтованим з огляду на те, що безпосереднім контрагентом-постачальником позивача були складені та зареєстровані в ЄРПН відповідні податкові накладні по господарським операціям з ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Зазначає, що податковий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо). Чинними законодавством дійсність і реальність договорів та правомірність виписаних за ними, зокрема, податкових накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, не обумовлена наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності. Жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні товарів (послуг) на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності, зокрема щодо наявності нерухомості, матеріальних ресурсів, власного автотранспорту тощо. Контрагент не позбавлений можливості відповідно до діючого цивільного законодавства здійснювати господарську діяльність, укладаючи договори підряду, оренди, аутсорсингу тощо. Законодавством України не передбачено обов`язковість наявності на праві власності (на балансі підприємства) майна, обладнання, устаткування та інших видів майна, які відносяться до категорії основних засобів. Для забезпечення потреб діяльності можуть залучатися комплексні послуги сторонніх організації, придбання у власність будь-яких основних засобів не є обов`язковим та у більшості випадків не є раціональним, та економічно обґрунтованим. Чинне законодавство України не містить заборони використовувати залучені трудові ресурси та орендувати складські, офісні приміщення, транспортні засоби, обладнання тощо. Отже, висновки відповідача в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій не підтверджені належними і допустимими доказами. Вказує, що у ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» наявні належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують господарські операції між позивачем і TOB «МДІНА, ЛТД», які були надані до перевірки та досліджені контролюючим органом. Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність у ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» правових підстав для віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 23 237,00 грн до складу податкового кредиту, що, в свою чергу, підтверджує незаконність зменшення відповідачем заявлених позивачем для бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість в цьому розмірі. Також, вважає, що контролюючим органом безпідставно застосовано штраф в розмірі 50% суми завищення, оскільки не доведено вину позивача у вчиненні податкового правопорушення та не надано доказів його повторності. Крім того, позивачу відмовлено в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 350 322,00 грн, оскільки контролюючий орган вважає, що позивачем порушено пп. в) п.200.14 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з посиланням на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року у справі № 757/23352/22-к по кримінальному провадженню № 0000146 від 16.02.2021, але акт перевірки та відповідне податкове повідомлення-рішення не містять жодних з`ясованих фактів, їх документальних підтверджень, встановлених обставин справи, обґрунтованих підстав тощо, за якими ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» не має права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 23 350 322,00 грн за вересень 2022 року. Наголошує, що в акті перевірки та винесеному на його підставі податковому повідомленні-рішенні відсутні будь-які зазначення та/або конкретизація, які саме обставини підпадають під сферу правового регулювання постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» (далі Постанова №187). Вказує, що Постановою № 187 встановлено мораторій на виконання грошових та інших зобов`язань на користь, зокрема, юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, якщо: їх кінцевим бенефіціарним власником є громадянин Російської Федерації; їх членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації. Зазначає, що згідно інформації Єдиного державного реєстру підприємств та організацій та Національного депозитарію України документально підтверджено відсутність у ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів), що мають частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, пов`язаних з Російською Федерацією. Вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року на загальну суму 23 350 322,00 грн з посиланням на Постанову №187, оскільки позивачем виконані усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та він має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Зазначає, що прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень порушує права та інтереси позивача, так як може призвести до позбавлення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» його законного права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року, а також до необхідності сплати незаконно та безпідставно накладених штрафних санкцій, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 20.03.2023.

13.03.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№10438), за змістом якого проти задоволення позову заперечує та зазначає, що проведеною перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на загальну суму податку 23 237,00 грн, що призвело до завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2022 року на зазначену суму, по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «МДІНА, ЛТД», у якого відсутні можливості здійснення господарських операцій (недостатня чисельність працюючих, відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт / надання послуг, відсутність дозвільних документів (ліцензії, дозволи тощо), неможливість виробництва товарно-матеріальних цінностей, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації тощо). Наведені висновки зроблені за сукупністю обставин, встановлених в ході перевірки, у тому числі, аналізу по ланцюгу постачання, на підставі даних, інформаційних систем ДПС, податкової звітності, інших джерел інформації, які підтверджують проведення операції з контрагентами постачальниками, які не виконують свої податкові зобов`язання, не мають правових зв`язків по операціях з реалізації (продажу) товарів (послуг). Зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/робіт/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Вважає, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником. Зазначає, що вказані дії умисні за сукупністю обставин, оскільки саме цей платник податків зменшив податкові зобов`язання на суму податкового кредиту, сформованого з вищенаведеним суб`єктом господарювання. Вина позивача в тому, що він міг дотриматись правил і норм, визначених Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до вибору контрагентів, а відтак метою платника було отримання податкової «преференції». Платник податків створив формальний документообіг між кількома суб`єктами господарювання-контрагентами задля мінімізації сплати податкових зобов`язань, тобто з усвідомленням настання шкідливих наслідків для бюджету. Щодо відмови в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року в сумі 23 350 322,00 грн, зазначає, що відповідачем отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року у справі № 757/23352/22-к по кримінальному провадженню №0000146 від 16.02.2021. Суд при винесенні ухвали надав оцінку наявності достатніх обґрунтованих підозр щодо вчинення кримінального правопорушення ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ». Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року у справі № 757/23355/22-к зазначено обставини, які підпадають під п.1 та п.2 абз.1 Постанови №187. У зв`язку з чим, на підставі пп. в) п.200.14 статті 200 ПК України у позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322,00 грн, заявленого у декларації за вересень 2022 року. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.03.2023 забезпечено участь представника відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

17.03.2023 позивачем подано відповідь на відзив (вх.11146), в якій позивач наголошує на тому, що податковий кредит сформовано на підставі податкових накладних, які не мають недоліків, складених відповідно до чинного законодавства та зареєстрованих контрагентами в ЄРПН. Придбані товари використані позивачем в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, у зв`язку з чим були законні підстави для формування податкового кредиту. Зазначає, що ухвала Печерського районного суду м.Києва від 06.09.2022 у справі №757/23352/22-к та листування відповідача з Державним бюро розслідувань не містять жодних встановлених фактів, їх документальних підтверджень, встановлених обставин справи, обґрунтованих підстав тощо, за якими позивач не має права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року. Наголошує, що певна інформація, наведена в мотивувальній частині ухвали, не може вважатись доведеною та достовірною без підтвердження офіційними документами, оформленими належним чином та в порядку, встановленому чинним законодавством України (ухваленим судом вироком, рішенням суду, яке набрало законної сили). Вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування.

Протокольною ухвалою суду від 20.03.2023 відкладено підготовче засідання на 10.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 10.04.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01.05.2023.

28.04.2023 відповідачем подано письмові пояснення, в яких зазначає, що Постановою №187 встановлено мораторій на виконання будь-яких грошових зобов`язань (розрахунків) Держави та підприємств, осіб, організацій будь-якої форми власності до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державною-агресором. Таким чином, за відсутності остаточних правових наслідків для податкового обліку, отримання позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування є не правомірним та передчасним, оскільки правочини, що створюють наслідки для податкового обліку, визнані нікчемними, а виконання будь-яких грошових зобов`язань підпадає під дію мораторію, встановленого Постановою №187 до прийняття та набрання чинності відповідним законом. Відтак, відповідач не має правових підстав для здійснення бюджетного відшкодування на адресу позивача, оскільки вказані фінансові операції порушують інтереси держави.

Протокольною ухвалою суду від 01.05.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 10.05.2023.

У судовому засіданні 10.05.2023 судом проголошено скорочене рішення.

Під час судового розгляду представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи та письмових поясненнях. Представники позивача просили позов задовольнити, представник відповідача наполягав на відсутності підстав для задоволення позову, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані учасниками справи, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 15.04.1994, перебуває на податковому обліку у відповідача (т.1 а.с.41-55), є платником податку на додану вартість.

Позивачем подано додаткову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2022 року № від 18.10.2022, в якій задекларовано суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) в розмірі 23 373 559,00 грн (т.1 а.с.129-137). У складі звітності подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 23 373 559,00 грн на рахунок платника у банку.

У період 22.12.2022 по 11.01.2023 фахівцями відповідача, на підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП від 18.11.2022 № 134-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року (вх. № від 18.10.2022), за результатами якої складено акт від 12.01.2023 № 11/32-00-07-01-03/00186536 (далі Акт перевірки, т.1 а.с.62-88, 116-128).

Згідно з висновками Акту перевірки, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року у Деклараціях від`ємного значення ПДВ, встановлено порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.187.8 ст.187, п.200.4 ст.200, п.201.10, п.201.12 ст.201 ПК України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на загальну суму ПДВ 23 237 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.20.2.1 податкових декларацій з ПДВ) за вересень 2022 року на суму 23 237 грн;

- пп. в) п. 200.14 ст. 200 ПК України, внаслідок чого ПрАТ ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 р. У зв`язку з вищенаведеним, на підставі пп. в) п. 200.14 ст. 200 ПК України у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322 грн.

ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» подано заперечення №115-159 від 19.01.2023 до акту перевірки, за результатом розгляду яких контролюючим органом надано відповідь на заперечення до акту перевірки № 626/6/32-00-07-03-03 від 02.02.2023 про визнання Акту перевірки правомірним (т.1 а.с.96-115).

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, відповідно до якого ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 11 618,50 грн (т.1 а.с.89-92);

- податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023, відповідно до якого виявлено відсутність у ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 23 350 322,00 грн (т.1 а.с.93-95).

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки Акту перевірки, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи суд вважає за необхідне дослідити обґрунтованість таких висновків з огляду на аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи.

При цьому, позивачем не заявлено аргументів щодо порушення порядку проведення податкової перевірки, у зв`язку з чим вказані обставини судом не оцінюються.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023.

Позиція контролюючого органу щодо порушення позивачем податкової дисципліни в цій частині, ґрунтується на твердженні про те, що позивач в декларації за вересень 2022 року задекларував в складі податкового кредиту операції з контрагентом ТОВ «МДІНА, ЛТД» при відсутності можливості їх здійснення (недостатня чисельність працюючих, відсутність/незначна наявність основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/надання послуг, неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання тощо) на загальну суму 23 237,00 грн.

Так, в Акті перевірки зазначено, що за результатами аналізу даних АС «Податковий блок» та наданих документів стосовно ТОВ «МДІНА, ЛТД» встановлено, що чисельність працюючих складає 6 осіб. У вересні 2023 року ТОВ «МДІНА, ЛТД» реалізувало на адресу позивача ТМЦ фільтр-колба, картридж поліпропіленовий, котел електричний, які не імпортує. ТОВ «МДІНА, ЛТД» придбає ТМЦ (картридж поліпропіленовий) у підприємства ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА Україна», що не є імпортером чи виробником даного товару. Чисельність працюючих ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА Україна» склала 71 особа. У ході проведення перевірки встановлено, що по ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА Україна» прийнято рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (критерій п.8) від 08.02.2022 №51879. Відсутнє придбання ідентичного товару підприємством ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА Україна». У перевіряємому періоді ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА Україна» формує податковий кредит з придбання товарів кран кульовий, гідроакумулятор, душова система, хомут трубний, колонки газові та ін. Також по ланцюгу постачання ТОВ «МДІНА, ЛТД» було виявлено придбання товару котел електричний (в асортименті) у підприємства ПП «ОТС», що не є виробником чи імпортером даного товару. Чисельність працюючих осіб склала 2 особи. Далі по ланцюгу постачання не було знайдено походження товару котел електричний (в асортименті). У перевіряємому періоді ПП «ОТС» формує податковий кредит з придбання товарів сітка просічно-витяжна, швидкосшивач картонний, диференціальний автомат, кабель, фанера, та ін.

На думку контролюючого органу, сукупність наведених обставин призводить до висновку про те, що договори (угоди), укладені між ТОВ «МДІНА, ЛТД» щодо придбання товарів, спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ та не мають під собою розумної економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання /продажу.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон №996-XIV, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо)…

…Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 201.10 статті 201 ПК України доповнено абзацом нового змісту: «Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19 сформувала ряд важливих правових висновків, зокрема, про таке.

«п.63…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

п.64. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

п.65 Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

п.66. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу….

…109. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті».

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «МДІНА, ЛТД», податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено таке.

Між позивачем (Покупець) та ТОВ «МДІНА, ЛТД» (Постачальник) укладено Договір поставки №11200425 від 18.09.2020, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) Покупцю Товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього узгоджену ціну. Асортимент Товару, ціна, кількість, одиниці виміру і додаткові умови постачання, вимоги до якості кожної поставляємої за цим Договором партії Товару, узгоджується сторонами в Додатках (специфікаціях) до цього Договору, які є його невід`ємними частинами (т.1 а.с.138-143).

Згідно Специфікації №4 від 12.09.2022 сторони узгодили поставку товару котел ЕКО-2 15/8М-380В (з клемником дистанційного керування), котел ЕКО-2 18/8М-380В (з клемником дистанційного керування), котел ЕКО-2 30/8М-380В (з клемником дистанційного керування) загальною вартістю 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн (т.1 а.с.144).

Товар оплачено на підставі рахунку-фактури від 08.09.2022 №67, платіжним дорученням №63915 від 16.09.2022 на суму 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн (т.1 а.с.146, 182-183).

Поставка товару здійснена на підставі видаткової накладної №67 від 17.09.2022 (т.1 а.с.145), товар оприбутковано відповідно до прибуткового ордеру №34 від 20.10.2022, дата проведення 18.10.2022 (т.1 а.с.147).

За даною операцією складено податкову накладну №166 від 16.09.2022 на суму 129 888,00 грн, у тому числі ПДВ 21 648,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН (т.1 а.с.148, 186).

До матеріалів справи надано копію паспорту електричного водонагрівача ЕКО-2 18/8М-380, виробництва ТОВ «Тепломаш», Україна, та гарантійний талон на гарантійне обслуговування товару (т.1 а.с.149-171).

Згідно заявки від 13.09.2022 №213-474, ТОВ «МДІНА, ЛТД» поставлено позивачу товар картридж поліпропіленовий 5 мкм, фільтр-колба Atlas Filtri d=1, корпус самопромивний Hydra+картридж RLH 90 mcr на загальну суму 9 534,00 грн, у тому числі ПДВ 1 589,00 грн (т.1 а.с.172).

Товар оплачено на підставі рахунку-фактури №75 від 14.09.2022, платіжним дорученням №63757 від 14.09.2022 (т.1 а.с.174, 184-185).

Поставку товару здійснено на підставі видаткової накладної №75 від 15.09.2022, товар оприбутковано відповідно до прибуткового ордеру №23 від 20.09.2022, дата проведення 15.09.2022 (т.1 а.с.173, 175).

За даною операцією складено податкову накладну №135 від 14.09.2022 на суму 9 534,00 грн, у тому числі ПДВ 1 589,00 грн, яка зареєстрована в ЄРПН (т.1 а.с.176, 186).

Таким чином, фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «МДІНА, ЛТД» підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону №996-XIV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Суд звертає увагу, що під час перевірки позивача всі первинні документи надавались податковому органу, досліджувались ним, в акті перевірки відсутні будь-які зауваження щодо форми та змісту таких документів, не зазначено про не надання певних документів, тощо, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «МДІНА, ЛТД», а також правомірність формування податкового кредиту по господарським операціям з цим контрагентом на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «МДІНА, ЛТД» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі.

Щодо висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки, слід зазначити таке.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформація щодо контрагентів позивача (у тому числі по ланцюгу постачання), на яку посилається відповідач, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Указана правова позиція міститься у судових рішеннях Верховного Суду, від 06.02.2018 року у справі № 816/166/15-а (№ К/9901/8403/18), від 27.03.2018 року у справі №816/809/17, від 23.10.2018 у справі №802/1428/17-а, від 27.10.2022 у справі №805/559/17-а тощо.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган (постанова Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №810/3790/17).

Суд також відхиляє посилання відповідача на недостатність у контрагента позивача трудових ресурсів. Суд звертає увагу, що згідно з наданою відповідачем податковою звітностю ТОВ «МДІНА, ЛТД» форми Додаток 4-ДФ за 3 квартал 2022 року, контрагент позивача декларував чисельність працівників у кількості 6 осіб (т.1 а.с.224). Відповідно до наданих контролюючим органом відомостей про об`єкти оподаткування, «МДІНА, ЛТД» декларує такі об`єкти оподаткування як склад, офіс, два склади-магазини, 2 автомобілі, склад «Маяковського,11», офіс «Маяковського,11», виставковий зал, учбовий центр. Контролюючий орган не навів пояснень, чому такої кількості працівників та задекларованих основних засобів не було достатньо для виконання господарських операцій з позивачем.

Крім того, суд враховує усталену правову позицію Верховного Суду, висловлену, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, від 17.10.2022 у справі №640/19539/19 тощо, згідно з якою відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21 травня 2018 року у справі №2а/0470/4526/12, відповідно до якої правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами.

Контролюючим органом під час перевірки не встановлено та під час судового розгляду не доведено наявність фактів, які б свідчили про обізнаність позивача щодо протиправної поведінки контрагентів по ланцюгу постачання та злагодженості дій між ними.

Суд зазначає, що податковим органом не надано доказів проведення зустрічної звірки контрагента позивача, або контрагентів за ланцюгом постачання, висновки контролюючого органу базуються виключно на отриманій податковій інформації, отже відповідачем не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «МДІНА, ЛТД» мали реальний характер, придбані товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

На підстав викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість з урахуванням господарських операцій з контрагентом ТОВ «МДІНА, ЛТД», у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про завищення позивачем податкового кредиту та від`ємного значення у податковій декларації за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн є безпідставними.

Крім того, висновок контролюючого органу про завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 23 237,00 грн у зв`язку з відображенням у складі податкового кредиту господарських операцій з контрагентом ТОВ «МДІНА, ЛТД» є хибним, оскільки як вбачається з розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) до податкової декларації за вересень 2022 року (т.1 а.с.135), а також Даних первинних документів, що підтверджують факт оплати ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» товарів/послуг сум, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2022 року (додаток №3.3.1 до Акту перевірки), вказані операції не мали впливу на заявлену суму бюджетного відшкодування за вересень 2022 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставне зменшення контролюючим органом заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2022 року на суму 23 237,00 грн, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 111/32-00-07-03-18 від 07.02.2023 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023.

Указане податкове повідомлення-рішення містить таку інформацію: Східним Міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі №757/23352/22-к по кримінальному провадженню № 0000146 від 16.02.2021. Суд при винесенні ухвали надав оцінку наявності достатніх обґрунтованих підозр щодо вчинення кримінального правопорушення ПРАТ "ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД "ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ" ІМ. А.М.КУЗЬМІНА". Крім того, в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі №757/23355/22-к зазначено обставини, які підпадають під п. 1 та п. 2. абз. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. У зв`язку з вищенаведеним, на підставі пп. в) п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України у підприємства відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення на загальну суму 23 350 322 грн, заявленого у декларації за вересень 2022 року».

Суд зазначає, що відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як зазначено в Акті перевірки, порушення п.п. в) п.200.14 ст.200 ПК України встановлено відповідно до отриманої ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі № 757/23352/22-к по кримінальному провадженню №0000146 від 16.02.2021, а також ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року по справі № 757/23355/22-к.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/23352/22-к у кримінальному провадженні №0000146 від 16.12.2021 слідчим суддею наданий дозвіл прокурорам Офісу Генерального прокурора України, прокурорам групи прокурорів, слідчим слідчої групи на проведення обшуку в приміщеннях Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, службовими особами якого приймалися рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», з метою відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування, містять відомості, які можуть бути використані як докази під час досудового розслідування відносно ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» за період з 01.01.2020 по 06.09.2022 (т.1 а.с.226-228).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/23355/22-к про арешт майна у кримінальному провадженні №0000146 від 16.12.2021, слідчим суддею накладено арешт на грошові кошти у будь-якій валюті, в тому числі у безготівковій формі, на визначеному банківському рахунку позивача та зупинено видаткові операції по рахунку. (т.1 а.с.187-192).

Також судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2022 у справі №757/27272/22-к скасовано арешт, накладений на грошові кошти на визначеному банківському рахунку позивача та відновлено видаткові операції (т.1 а.с.195-200).

Суд зазначає, що за змістом вказаних ухвал встановлено, що обставини і факти, які досліджуються в межах кримінального провадження №0000146 від 16.12.2021, не стосуються періоду діяльності позивача за вересень 2022 року.

Крім того, відповідно до положень частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, надано не було.

Щодо доводів відповідача про обставини, які підпадають під п. 1 та п. 2. абз. 1 Постанови № 187, суд зазначає таке.

У постанові № 187 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що відповідно до статей 12-1, 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України постановив:

1. Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України:

які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій;

визначених розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій, прийнятим відповідно до Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2004 р. № 812 Деякі питання оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану (Офіційний вісник України, 2004 р., № 26, ст. 1696);

щодо яких за поданням міністерства, іншого державного органу у зв`язку з провадженням такими юридичними особами діяльності, необхідної для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України або подолання її наслідків, Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про тимчасове управління державою відповідними акціями, корпоративними правами або іншими правами участі (контролю), що належать Російській Федерації або особі, пов`язаній з державою-агресором;

2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна;

3) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або на користь Російської Федерації.

2. Установити, що:

1) правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними;

2) нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.

3. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Суд зазначає, що Постанова №187 прийнята саме з метою посилення захисту інтересів держави Україна та припинення шляхів фінансування юридичних осіб, пов`язаних з Російською Федерацією, що неминуче призводить до опосередкованого фінансування неспровокованої військової агресії проти України, та встановлення мораторію на виконання зобов`язань за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України, перед юридичними особами, у тому числі, створеними та зареєстрованими відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Слід зазначити, що Постанова №187 не містить положень щодо її впливу на взаємовідносини у податковій сфері, зокрема, щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються ПК України, отже відповідні права не можуть встановлюватись, змінюватись або припинятись підзаконними нормативно-правовими актами.

Також, з наданих до матеріалів справи письмових доказів судом встановлено, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань кінцевим беніфіціарним власником ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» є ОСОБА_1 , Франція (т.1 а.с.41-55). Належність вказаної особи до громадянства Франції підтверджується долученою до матеріалів справи копію паспорту (т.2 а.с.21-25).

Також надана структура власності ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ», інформація щодо акціонерів ПрАТ «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» станом на 20.02.2023 (інформаційна довідка Національного депозитарію України вих. № 16/24), та листи надані акціонерами позивача - Boundryco Ltd., Crascoda Holdings Limited, Middleprime Limited, Gazaro Ltd., Wenox Holdings Limited (резиденти Кіпру), з яких не вбачається наявності у позивача кінцевого бенефіціарного власника, члена або учасника (акціонера), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, або юридичної особи, створеної та зареєстрованої відповідно до законодавства Російської Федерації (т.2 а.с.13-27).

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Також слід зазначити, що наданими до матеріалів справи письмовими доказами, у тому числі згідно додатків до Акту перевірки, підтверджується повна сплата позивачем сум податку на додану вартість в розмірі, заявленому до бюджетного відшкодування за вересень 2022 року, що відповідачем не заперечується.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність обставин, з якими він пов`язує відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 112/32-00-07-03-18 від 07.02.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 26 840,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №111/32-00-07-03-18 від 07 лютого 2023 року, прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №112/32-00-07-03-18 від 07 лютого 2023 року, прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 26 840,00 грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА», місцезнаходження: 69008, м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.81; .

Відповідач - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, пр.Поля Олександра, буд.57, код ЄДРПОУ ВП 43968079.

Повне судове рішення складено 15.05.2023.

Суддя М.О. Семененко