Справа № 300/3781/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2023 р. справа № 300/3781/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофімов Р.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в день звільнення з військової служби грошової допомоги на оздоровлення; зобов`язати нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 09.08.2021 по день фактичної виплати 17.08.2022, терміном 371 день, виходячи із середнього заробітку (грошового забезпечення), нарахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зупинення провадження у цій справі відмовлено.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №178 від 26.07.2017 ОСОБА_1 з 26.07.2017 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.12).
За змістом наказу №178 від 26.07.2017, при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , визначено виплатити йому щомісячну додаткову грошову винагороду з 01 по 26 липня 2017 року в розмірі 60% місячного грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №300/3962/21, яке набрало законної сили 16.08.2022, серед іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 до складу сум грошового забезпечення, за якою нараховувалась та виплачувалась у 2015-2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-XII.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №300/3963/21, серед іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26.07.2017 по день фактичної виплати 09.08.2021 тривалістю 1475 календарних днів в сумі 241932 (двісті сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) гривні 68 копійок.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2022 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року в адміністративній справі № 300/3963/21 змінено, а саме: в абзаці третьому резолютивної частини цього рішення суду формулювання 241932 (двісті сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) гривні змінено формулюванням 117958,36 (сто сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 36 коп. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року в адміністративній справі № 300/3963/21 залишено без змін.

Згідно відомості №133 від 16.08.2022 про нарахування грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки (за серпень 2022 року) ОСОБА_2 визначено до виплати 11880,22 грн. грошової допомоги на оздоровлення. Вказане також підтверджується платіжним дорученням від 16.08.2022 №2014 (а.с.41-42).

Вказані кошти зараховані на картковий рахунок позивача 17.08.2022, що підтверджується випискою із карткового рахунку від 17.08.2022 (а.с.11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом статті 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу(в редакції, станом на час спірних правовідносин) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (в редакції, станом на час спірних правовідносин), особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, іншими нормативно-правовими актами, які регулювали питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби, не врегульовані питання порушення роботодавцем, строків проведення розрахунків при звільненні, а також наслідків такого порушення.

Отже, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Згідно із статтею 116 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України, в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2 ст.117 КЗпП України).

Аналіз статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Суд звертає увагу, що станом на час звільнення позивача норми статей 116, 117 КЗпП України передбачали, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В постанові від 26 лютого 2020 року в справі №821/1083/17 Великою Палатою Верховного Суду висловлено правову позицію, що під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Як зазначено судом вище, стаття 116 Кодексу законів про працю України оперує поняттям всі суми, що належать працівнику, а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Із змісту вказаних правових норм суд робить висновок, що відповідальність в розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо слідує із статті 117 КЗпП.

Отже, в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум, прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку.

Коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 (підпункт л пункту 1 цього Порядку).

Згідно з п.2 вказаного Порядку №100 від 08.02.1995, середня заробітна плата за час затримки всіх сум належних на час звільнення виплат, обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Враховуючи, що позивача було виключено із списків відповідача в липні 2017 року, то для обчислення середнього заробітку необхідно брати період за травень-червень 2017 року.

На виконання вимог ухвали суду про витребування у відповідача довідки про склад грошового забезпечення ОСОБА_1 з розрахунку двох останніх місяців роботи травень-червень 2017 року, довідки-розрахунку нарахованих та виплачених сум під час звільнення ОСОБА_1 та довідки про дату та розмір здійсненої виплати грошової допомоги на оздоровлення, Військовою частиною НОМЕР_1 надано суду тільки довідку про дату та розмір здійсненої виплати грошової допомоги на оздоровлення.

Щодо довідок про склад грошового забезпечення ОСОБА_1 з розрахунку двох останніх місяців роботи травень-червень 2017 року та довідки-розрахунку нарахованих та виплачених сум під час звільнення ОСОБА_1 відповідач зазначив, що довідка розрахунок нарахованих та виплачених сум під час звільнення виготовляється на підставі довідки про склад грошового забезпечення, а оскільки останні здані на зберігання до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, тому виготовити довідку-розрахунок немає можливості. Відповідач зазначає, що Центральний архівний відділ Національної гвардії України надавати відповіді на запити немає можливості до закінчення воєнного стану, а тому отримати витребувану судом інформацію Військова частина НОМЕР_1 немає можливості.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №300/3963/21, яке набрало законної сили 07.04.2022 у відповідній частині, встановлено наступне.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 за №50/41-1408 від 30.08.2021 про середньомісячний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 загальна сума грошового забезпечення позивача за два місяці перед звільненням (травень та червень 2017 року) становила 15746,26 грн., а саме у травні 2017 року 7873,13 грн., у червні 2017 року 7873,13 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати позивача в сумі 258,14 грн. підтверджується і довідкою №50/41-1407 від 30.08.2021 про середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Згідно із довідкою Військової частини НОМЕР_1 №50/41-1406 від 30.08.2021 про розмір нарахованої грошової допомоги при звільненні та інших коштів після звільнення з списків особового складу позивачу виплачено грошові кошти в загальному розмірі 67670,63 грн., з яких грошове забезпечення 7961,25 грн., вихідна допомога при звільненні 59709,38 грн.

Відповідачем 07.02.2020 на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в розмірі 10978,56 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 26.07.2021 та довідкою №50/41-1832 від 02.11.2021.

Відповідно до виписки по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 №3S25898OKN39PA38 від 26.07.2021 та довідки №50/41-1832 від 02.11.2021, Військовою частиною НОМЕР_1 18.03.2021 перераховано ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 14 567,66 грн.

Окрім цього, ОСОБА_1 15.07.2021 частково виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 53520,80 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 №9LQL3DK7P02PDT5T від 26.07.2021 та довідкою №50/41-1832 від 02.11.2021.

Також, на рахунок позивача Військовою частиною НОМЕР_1 09.08.2021 донараховано індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації в розмірі 131276,82 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 09.08.2021, з яких відповідно до довідки №50/41-1832 від 02.11.2021 доплата індексації грошового забезпечення становить 38878,00 грн. та компенсація втрати частини доходів 92 398,82 грн.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки від 02.11.2021 №50/41-1832 18.10.2021 на картковий рахунок позивача зараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 35288,25 грн.

Також, 17.08.2022 на виконання рішення суду від 15.07.2022 в справі №300/3962/21 позивачу виплачено доплату грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 11880,22 грн.

Позивачем заявлена позовна вимога про нарахування та виплату середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні з виплати грошової допомоги на оздоровлення за період з 09.08.2021 по 17.08.2022.

Загальний період затримки розрахунку при звільненні згідно заявлених позовних вимог становить 374 календарні дні. Середній заробіток за час затримки виплати сум, що належать позивачу до виплати в день звільнення, становить 96544,36 грн. (258,14 х 374).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи встановлені і цій справі обставини, суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки відповідачем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

Так, загальна сума грошового забезпечення, що була виплачена позивачу під час звільнення з військової служби становить 67670,63 грн., з яких: грошове забезпечення за 2017 рік 7961,25 грн. (в тому числі щомісячна премія 5512,50 грн.), вихідна допомога при звільненні 59709,38 грн.

Також, відповідачем 07.02.2020 зараховано на картковий рахунок позивача компенсацію за дні невикористаної відпустки, як учаснику бойових дій в сумі 10978,56 грн., 18.03.2021 компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 14567,66 грн., 15.07.2021 індексацію грошового забезпечення в сумі 53520,80 грн., 09.08.2021 доплату індексації грошового забезпечення в розмірі 38878,00 грн., 18.10.2021 одноразову грошову допомогу при звільненні 35288,25 грн. Також, 17.08.2022 на виконання рішення суду від 15.07.2022 в справі №300/3962/21 позивачу виплачено доплату грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 11880,22 грн. Загальна сума грошового забезпечення, що підлягала виплаті позивачу під час звільнення з військової служби становить 232784,12 грн.

Обчислена сума середнього грошового забезпечення за несвоєчасну виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення згідно заявлених позовних вимог становить 96544,36 грн.

Отже, відсоток, який складає невиплачена при звільненні грошова допомога на оздоровлення у співвідношенні до загальної суми належних позивачу до виплати сум грошового забезпечення становить 5,1 %.

Таким чином, виходячи з принципу пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача 4923,76 грн. середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із виплати грошової допомоги на оздоровлення (5,1% від 96544,36 грн.).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19, яка, в силу положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватись судом під час прийняття рішення.

Підсумовуючи наведене вище суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При цьому суд звертає увагу, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із виплати грошової допомоги на оздоровлення судом розраховано із виплачених позивачу сум грошового забезпечення, тобто із сум з яких стягнуто обов`язкові збори та платежі.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачувався відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір". Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення із ОСОБА_1 своєчасного повного розрахунку при звільненні із виплати грошової допомоги на оздоровлення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) середнє грошове забезпечення за період з 09 серпня 2021 року по 17 серпня 2022 року в сумі 4923,76 грн. (чотири тисячі дев`ятсот двадцять три гривні сімдесят шість копійок) за несвоєчасну виплату грошової допомоги на оздоровлення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.