Справа № 160/4874/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2023 року Справа № 160/4874/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС України, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС України, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, з вимогами:
- визнати протиправними дії Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС України, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні всіх необхідних документів, подання про призначення пенсії та направленні матеріалів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року;
- зобов`язати Міністерство фінансів України, Комісію з реорганізації ДФС України, Комісію з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровської області в межах своїх повноважень оформити ОСОБА_1 всі необхідні документи та подання про призначення пенсії і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розгляду питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву на позов до суду.
14.04.2023 року засобами поштового зв`язку від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив проти позову, в якому відповідач позовні вимоги заперечує в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції вказує, що згідно з п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до Головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.
Відповідно до наведеного порядку відсутній такий уповноважений структурний підрозділ як Державна фіскальна служба України. Наведені обставини підтверджують правомірність дій відповідача та з огляду на викладене останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
19.04.2023 року засобами поштового зв`язку від Міністерства фінансів України надійшов відзив проти позову, що за своїм змістом дублює первісний відзив.
06.04.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповіддю на відзив Міністерства фінансів України.
12.04.2023 року ОСОБА_1 надала до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідь на відзив Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Проте, відповіддю на відзиви відповідачів позивачем фактично викладено уточнену позовну заяву та нові позовні вимоги, заявлені до відповідачів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року заяви ОСОБА_1 про уточнення адміністративного позову у справі № 160/4874/23, що оформлені як відповіді на відзиви, повернуто позивачу.
27.04.2023 року ОСОБА_1 надала до суду відповіді на відзиви відповідача-1 та відповідача-3.
Проте, відповіддю на відзиви відповідачів позивачем фактично викладено уточнену позовну заяву та нові позовні вимоги, заявлені до відповідачів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року заяви ОСОБА_1 про уточнення адміністративного позову у справі № 160/4874/23, що оформлені як відповіді на відзиви повернуто позивачу.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 в період з 31.08.1998 року по 30 вересня 2021 року працювала в органах Державної фіскальної служби України.
Наказом № 0069-о/д Державної фіскальної служби України від 21 вересня 2021 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-075363) старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 30 вересня 2021 року звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів).
Відповідно до наказу № 0069-о/д від 21 вересня 2021 року вислуга років ОСОБА_1 на 30 вересня 2021 року складає:
- в календарному обчисленні 23 роки 01 місяць 13 днів;
- в пільговому обчисленні 34 роки 08 місяців 04 дні.
06.02.2023 року позивач звернулась до Голови комісії з реорганізації ДФС у Дніпропетровській області з заявою про складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення їй пенсії за вислугою років.
У відповідь на звернення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області надано лист № 53/04-97-05/РГ від 14.02.2023 року, яким повідомлено позивача, що згідно наданих копій документів суб`єктом призначення та звільнення її зі служби була ДФС України. Тобто, ГУ ДФС не є уповноваженим підрозділом, який наділений обов`язком вчиняти передбачені Порядком № 3-1 дії.
23.02.2023 року позивач звернулась до Міністерства фінансів України, Голови комісії з реорганізації ДФС України, Директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу майнових відносин, Голови комісії з реорганізації ДФС України області з заявою про складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення їй пенсії за вислугою років.
Вважаючи дії відповідачів, що виразились у відмові в підготовці та наданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вирішення питання про призначенні пенсії за вислугою років, протиправними, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Умови і порядок призначення пенсії за вислугу років визначені статею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до підпункту "а" статті 12 вказаного Закону України пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 вказаного Закону України (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 вказаного Закону України), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2017р. по 30.09.2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України постановою від 17 липня 1992 року №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі по тексту - Порядок №393).
Абзацом третім пункту 1 Порядку №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 12 цього Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах податкової міліції на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Як вбачається із витягу з наказу Державної фіскальної служби України від 21 вересня 2021 року №0069-о/д «Про звільнення працівників податкової міліції» полковник податкової міліції ОСОБА_1 станом на день звільнення зі служби має вислугу років у календарному обчисленні 23 роки 01 місяць 13 днів, у пільговому обчисленні - 34 роки 08 місяців 04 дні.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертої статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
У свою чергу, передбачені статтею 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Наведені висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.
При цьому, у вказаній постанові з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №161/4876/17, від 15 серпня 2019 року у справі №281/459/17, від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі по тексту - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Отже, подання та оформлення документів для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» покладено на уповноважений структурний підрозділ Державної фіскальної служби України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі по тексту - Постанова №1200) Державну фіскальну службу України реорганізовано шляхом поділу.
Пунктами першим та другим Постанови №1200 встановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.
Установити, що державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.
Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Кабінет Міністрів України 15 травня 2019 року прийняв постанову №395 «Питання Державної податкової служби» (далі по тексту - Постанова №395), пунктом 2 якої постановив утворити комісію з реорганізації Державної фіскальної служби.
Відповідно до абзацу першого пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (далі по тексту - Постанова №1074) у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.
25 березня 2021 року набув чинності Закон України «Про Бюро економічної безпеки України», підпунктом 2 пункту 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» якого, Кабінету Міністрів України необхідно не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію ДФС.
Суд також зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» в додатку 3 у 2022 році відсутні видатки на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС.
Отже, станом на 01 січня 2022 року відсутні співробітники ДФС, у тому числі, які входили до складу Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби, виконання функцій органу виконавчої влади України Державною фіскальною службою України припинено.
Подальші заходи, пов`язані із реорганізацією (ліквідацією) ДФС відповідно до вимог Постанови №1074 здійснюються представниками державних органів, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються, а також членами комісії з реорганізації ДФС, що є представниками інших центральних органів виконавчої влади.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 року у справі №537/1980/16-а виклала висновок про те, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
При цьому, суд вказує, що 21.08.2019 року Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 682-р «Питання Державної податкової служби», яким погодив пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25.09.2019 року № 846 розподілено сервісну та правоохоронну функції ДПС та передбачено виключення у ДПС функцій з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» від 06.03.2019 року № 227 затверджено Положення про ДПС, відповідно до якого ДПС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також наказом Державної податкової служби України «Про затвердження положення про територіальні органи ДПС» від 12.07.2019 року № 14 затверджено Положення про Головне управління ДПС у Дніпропетровської області, відповідно до п. 1 якого Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби визначено: ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком. До переліку територіальних органи Державної податкової служби, що ліквідуються, включено, зокрема Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
У постанові зазначено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Також, згідно Положення про Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України № 643 від 12.11.2020 року, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області утворено на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Проте, підпунктом 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 року № 846 упункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України: в абзаці другому слова , державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску виключено.
Пунктом 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, установлено, що ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.
У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Так, підпунктом 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 року № 846 у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України: в абзаці другому слова , державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску виключено.
Аналізуючи вказані положення, правонаступник Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області в частині здійснення державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску відсутній.
Отже, саме комісія з реорганізації Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області, зі структурного підрозділу якого була звільнений позивач, має надавати відповідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Отже, суд вважає відмову голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у підготовці та наданні подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 протиправною, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача - 3 за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Комісії з реорганізації ДФС України, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 .
Зобов`язати комісію з реорганізації Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук