Справа № 260/328/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2023 року

м. Київ

справа № 260/328/23

адміністративне провадження № К/990/15432/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Радишевської О.Р., Кашпур О.В.,

перевірив касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, у якому просив стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 08 лютого 2022 по день постановлення рішення у справі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року позов задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні (за період 09.02.2022 по 09.08.2022) у розмірі 38922,59 грн та судовий збір у розмірі 334,96 грн.

01 травня 2023 року 94 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) через підсистему «Електронний суд» подав касаційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України і, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Так, у касаційній скарзі відповідач посилається на те, що зазначена справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби не мають стійкої практики. Зокрема, скаржник зазначає, що при вирішенні спорів за позовами військовослужбовців та прирівняних до них осіб суди по різному застосовують як процесуальні строки звернення до суду, так і приписи Кодексу законів про працю України, а також мають різні підходи до розрахунку середнього заробітку його частки, істотності частки пропорційності та співмірності належних до виплат сум.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що військовою частиною не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

У поданій касаційній скарзі відсутнє достатнє обґрунтування, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. При цьому, у касаційній скарзі скаржник самостійно посилається на висновки Верховного Суду щодо визначення судами розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що і вказує на існування сталої судової практики зі спірного питання. Отже, сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, зазначені у касаційній скарзі обставини, не свідчать про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення. Також скаржником не виділено специфічних вимог, що дають підстави вважати, що ця справа має виняткове значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Вжите національним законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Інші аргументи скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позову, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.Р. Радишевська

О.В. Кашпур