Справа № 620/3824/22
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3824/22 Суддя першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.08.2022, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася у суд з позовом до Академії Державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України (також далі - відповідач, Академія) про:

- визнання протиправним і скасування наказу ректора Академії від 30.03.2022 №4/ст «Про призначення службового розслідування»;

- визнання протиправним і скасування наказу ректора Академії від 15.04.2022 №5/ст «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого викладача кафедри психології Академії, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з Державної кримінально-виконавчої служби України;

- визнання протиправним і скасування наказу ректора Академії від 18.04.2022 №78/ОС «Про особовий склад» про звільнення старшого викладача кафедри психології Академії, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язання поновити на посаді;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не дотримано вимог Порядку призначення та проведення службових розслідувань в Державній кримінально-виконавчій службі України, наказ про призначення службового розслідування нечітко сформульований, не містить підстав для призначення розслідування. Водночас проведення службового розслідування доручено не прямому начальнику та без його участі.

Наголошує, що службове розслідування, за наслідками якого видано оскаржуваний наказ, проведено упереджено, неповно, необ`єктивно, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, воєнного стану в Україні, бойових дій на території м. Чернігова та області.

На думку позивача, стягнення у вигляді звільнення зі служби застосовано без урахування тяжкості проступку, розміру заподіяної шкоди, позитивної характеристики та даних про відсутність дисциплінарних стягнень.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та має місце неповне з`ясування обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді старшого викладача кафедри психології Академії Державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України.

30.04.2022 на ім`я ректора Академії від начальника кафедри психології ОСОБА_2 надійшов рапорт щодо виїзду за кордон ОСОБА_1 без повідомлення.

За викладеними у рапорті фактами, наказом ректора від 30.03.2022 №4/ст призначено проведення службового розслідування, для чого сформовано відповідну комісію.

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок, затверджений 15.04.2022, яким установлено, що позивач виїхала за кордон України та не повідомила керівника про такий виїзд, не надала йому відповідний рапорт, внаслідок чого не отримала письмового дозволу ректора Академії. Своїми діями позивач порушила вимоги Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», а також Правил внутрішнього розпорядку для персоналу Академії Державної пенітенціарної служби (додаток 4 до Колективного договору), наказу Академії ДПтС від 20.08.2021 №355/ОД «Про забезпечення внутрішнього порядку та організацію внутрішньої служби в Академії в 2021-2022 навчальному році (окрім територіально відокремлених відділень)». У зв`язку з наведеним, дисциплінарною комісією запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом ректора Академії від 15.04.2022 №5/ст ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Даний вид стягнення реалізований наказом від 18.04.2022 №78/ОС, яким позивача з 18.04.2022 звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктом 8 статті 12 Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» із посади старшого викладача кафедри психології Академії Державної пенітенціарної служби.

Уважаючи зазначені накази відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що при винесенні оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, статус персоналу, а також порядок проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-ІV (далі - Закон №2713-ІV).

Статтею 14 Закону №2713-ІV установлено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: середній начальницький склад - старший лейтенант внутрішньої служби.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону №2713-ІV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), дія якого поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за №295/26740, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок).

Так, Розділом ІІ Порядку передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених в абзацах другому - сімнадцятому цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку інші начальники мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу, якщо їм надано право призначати на посади та звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

При цьому згідно з пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку особи рядового чи начальницького складу мають право в разі необхідності звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Щодо твердження позивача, що керівництвом Академії не дотримано вимог Порядку, оскільки проведення службового розслідування доручено не прямому начальнику ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Разом з тим пунктом 9 Розділу ІІІ Порядку передбачено, що службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Таким чином, вимогами Порядку передбачено можливість проведення службового розслідування як прямим начальником, так і декількома особами у складі комісії за участю безпосереднього начальника особи дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до Посадової інструкції старшого викладача кафедри психології, затвердженої ректором Академії 04.01.2022, старший викладач кафедри психології підпорядкований начальнику кафедри.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку учасники службового розслідування - начальник, виконавець, члени комісії, особи рядового і начальницького складу, персонал органів і установ та інші особи, які обізнані в обставинах, що стали підставою для призначення службового розслідування.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується, що безпосереднім начальником ОСОБА_1 є начальник вказаної вище кафедри ОСОБА_2 , яка й подала на ім`я ректора Академії рапорт про виїзд позивача за межі України без повідомлення про вказану обставину. Наведене було підставою для призначення службового розслідування.

Отже, безпосередній начальник позивача був обізнаний в обставинах, що стали підставою для призначення службового розслідування, тому в розумінні вимог Порядку є учасником службового розслідування.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем надано пояснення в яких зазначено, що саме рапорт начальника позивача слугував підставою призначення розслідування, тому її участь у складі комісії могла поставити під сумнів об`єктивність його проведення.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ від 30.03.2022 №4/ст «Про призначення службового розслідування» винесений з дотриманням вимог Порядку, а тому підстави для визнання його протиправним і скасування відсутні.

Розділом VIII Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Судом установлено, що в ході проведеного службового розслідування було виявлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, маючи офіцерське звання та склавши Присягу, без попередження начальника виїхала за кордон у період дії воєнного стану.

Також, даний факт підтверджується рапортом безпосереднього начальника позивача, відібраними в ході службового розслідування поясненнями начальника відділу по роботі з персоналом, відповідно до яких ОСОБА_1 до відділу з повідомленням про виїзд за межі м. Чернігів та за кордон України, рапортом щодо оформлення відпусток не зверталась; у відрядженні не перебуває.

Крім того, у зв`язку із відсутністю на службі з нез`ясованих причин, позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 01.04.2022 до прибуття на місце служби.

Колегія суддів звертає увагу, що факт неповідомлення безпосереднього начальника про виїзд за кордон України не заперечується позивачем.

Також позивачем не заперечується встановлений службовим розслідуванням факт того, що начальник кафедри ОСОБА_2 у телефонній розмові повідомила її про необхідність повернення за місцем проходження служби - до Академії, на що остання заявила про відмову це зробити.

Відповідно до пункту 8 наказу Академії від 20.08.2021 №355/ОД «Про забезпечення внутрішнього порядку та організації внутрішньої служби в Академії в 2021-2022 навчальному році (окрім територіально відокремлених відділень)» особи рядового і начальницького складу Академії повинні забезпечити можливість свого сповіщення в будь-який час доби за допомогою телефонного зв`язку або способом використання посильних.

Особи рядового і начальницького складу Академії виїжджають за територію міста Чернігів на підставі письмового рапорту та письмового дозволу ректора Академії (накладена резолюція на рапорті). Рапорт на ім`я ректора Академії подається в порядку підпорядкованості, в ньому зазначається мета виїзду, адреса перебування, порядок підтримання зв`язку для термінового оповіщення та орієнтовний час прибуття за сигналу оповіщення чи тривоги. У разі самовільного виїзду за межі міста Чернігова такі особи можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби.

Відповідно до пункту 3.3 Розділу 3 Колективного договору між Академією Державної пенітенціарної служби і трудовим колективом Академії Державної пенітенціарної служби на 2022-2026 роки, положення якого поширюються в тому числі і на осіб рядового і начальницького складу, члени трудового колективу Академії зобов`язуються дотримуватись встановленого режиму роботи та дисципліни праці, Правил внутрішнього розпорядку Академії.

Своєю чергою пунктами 7.1, 7.2 Розділу 5 Правил внутрішнього розпорядку для персоналу Академії встановлено, що службова (трудова) дисципліна полягає в додержанні персоналом Академії порядку і правил, установлених законодавством України, Статутом та наказами ректора Академії.

Службова (трудова) дисципліна зобов`язує персонал Академії, у тому числі, дотримуватися законодавства України, бездоганно виконувати службові обов`язки.

Відповідно до пункту 5.10 Правил про неявку на роботу з поважних причин працівник зобов`язаний повідомити керівника підрозділу. Невихід працівника на роботу без поважних причин (в тому числі відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) вважається прогулом.

За порушення умов контракту, службової, трудової чи навчальної дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, …. порушення правил внутрішнього порядку Академія може застосувати заходи дисциплінарного впливу відповідно до вимог КЗпП України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

З огляду на наведене позивач, як підполковник внутрішньої служби, перед виїздом за територію м. Чернігів, і тим більше перетинаючи кордон України, повинна була повідомити про свій намір безпосереднього начальника та надати відповідний рапорт. Наслідки невиконання вказаного обов`язку (притягнення до дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби) ОСОБА_1 були відомі.

З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не дивлячись на наведені вище обставини та вимоги Закону, позивач не поставила до відома керівника про свій виїзд, на зв`язок із керівництвом також не вийшла.

Апеляційний суд критично ставиться до твердження позивача щодо неможливості зв`язатися з керівництвом внаслідок відсутності мобільного зв`язку, оскільки інші працівники знайшли можливість повідомити керівництво про неперебування за постійним місцем знаходження.

Щодо твердження апелянта, що керівництво не забезпечило евакуацію працівників та не піклувалося про останніх, колегія суддів відхиляє дані твердження. Оскільки, як убачається з месенджеру "Viber", працівникам жіночої статі було повідомлено про невихід на робочі місця (чергування) та перебування в укритті, при цьому було запропоновано працівникам та їм родинам укриття на території Академії.

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач належним чином довів суду правомірність звільнення позивача відповідно до наказу Академії Державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України. Застосований вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є адекватним і пропорційним скоєному проступку. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Відповідно до пункта 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька