Справа № 448/716/23
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/716/23
Провадження № 2-а/448/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.05.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Юрій БІЛОУС,

за участі секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гора Микола Володимирович,

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1, не з`явилась,

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, не з`явився,

третя особа - інспектор УПП у Львівській області ДПП Микола ГОРА, не з`явився,

встановив:

Описова частина

І. Стислийвиклад позовних вимог:

Громадянка ОСОБА_1 , (надалі Позивачка) звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що27.04.2023 року відносно неї інспектором УПП у Львівській області ДПП було винесено постанову серії ЕАС №6899688 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Стверджує, що відповідно до вказаної постанови на неї (Позивачки) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що ніби то остання 27.04.2023 о 16:18 год. на 58 км 500 м автодороги «Львів-Шегині» в с.Твіржа водій, керуючи автомобілем марки «Toyota Auris», реєстр.номер НОМЕР_1 , здійснила обгін попутного автомобіля, при цьому перетнувши дорожню розмітку 1.1 Вузька суцільна лінія, чим порушила п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Вважає, що спірна постанова відносно неї (Позивачки) не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Покликалася на те, що вона, дійсно, 27.04.2023 року, близько 16.15 год. рухалася автомобілем марки «TOYOTA AURIS», д.н.з. НОМЕР_1 , автодорогою «Львів-Шегині» в напрямку м.Мостиська. Проїхавши с.Берегове Яворівського району Львівської області, між населеними пунктами с.Берегове та с.Твіржа нею був здійснений маневр обгону попутного транспортного засобу із увімкненням відповідного світлового покажчика лівого повороту. Даний обгін був здійснений між населеними пунктами орієнтовно на 57 км автодороги, а не 58 км 500 м як вказав у своїй постанові інспектор Гора М.В. Службовий автомобіль УПП у Львівській області був припаркований з другого боку автодороги в напрямку на м.Львів. Після завершення мною маневру обгону працівники ПП розвернули свій автомобіль і почали рухатися за нею (позивачкою), через деякий час увімкнувши червоні проблискові маячки, що змусило її зупинитися. При цьому зупинилася вона не одразу, бо в цей момент знаходилася на мості на початку населеного пункту с.Твіржа, де зупинка заборонена. Зупинилася одразу за мостом на узбіччі, за нею зупинилися і працівники поліції. Місце зупинки добре ідентифікується з запису з боді-камер працівників ПП у разі його надання з відзивом на позовну заяву УПП у Львівській області, навпроти її автомобіля зразу знаходиться фігурка «Матері Божої» (на доданому нею відеозаписі час 1.54 хв.). Саме в цьому місці і є 58 км 500 м автодороги М 11 сполученням «Львів-Шегині», що доводиться наданим нею відеозаписом вказаної автодороги, на якому добре видно дорожній знак як 57 км, так і 58 км. Саме з 58.500 км автодороги починається дорожня розмітка 1.1 вузька суцільна лінія, до цього близько 1-1.5 км постійно наявна переривчаста лінія (1.6), яка дозволяє маневр обгону.

На наступний день, проїжджаючи вказану ділянку дороги, нею (Позивачкою) було здійснено відео фіксацію, де відображено на 0.6 хв. дорожній знак 57 км автодороги (де якраз орієнтовно і був здійснений нею обгін), на 1.18 хв. відображено знак 58 км автодороги, а на 1.54 хв. місце зупинки її транспортного засобу (за мостом на початку с.Твіржа, навпроти фігурки «Матері Божої»). Таким чином маневр обгону був здійснений нею на 57 км автодороги «Львів-Шегині» ще перед знаком населеного пункту «Твіржа», що також повинно бути відображено з камери відео реєстратора з службового автомобіля УПП у Львівській області, оскільки вони їхали за нею і момент зупинки її автомобіля має бути зафіксований на їхньому відеоносії.

Вказує, що під час оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення нею було заявлено клопотання про огляд відеозапису із відеореєстратора із службового автомобіля УПП у Львівській області, який їй пред`явили, однак ідентифікувати місце вчинення нею обгону з нього неможливо, відеореєстратор знаходився в такому положенні, що дорожньої розмітки взагалі не видно, там зафіксовано лише маневр обгону попутного транспортного засобу без прив`язки до місця вчинення маневру. Відслідкувати місцезнаходження як її, так і працівників УПП можна лише проглянувши відеозапис, коли вони їхали за нею. На ньому зафіксовано, що через деякий час вони доїхали до населеного пункту с.Твіржа, що додатково спростує інформацію про місце вчинення нею (Позивачкою) обгону, яка зазначена в оскаржуваній постанові.

Зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання свідків, показання технічних приладів і засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення нею (Позивачкою) адміністративногоправопорушення, передбаченогочастиною 1 статті 122КУпАП.

З огляду на наведене, просила суд спірну постанову скасувати, а справу провадженням закрити; стягнути з відповідача понесений нею судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

ІІ. Позиція учасників справи:

В судове засідання Позивачка не з`явилась, однак з прохальної частини позовних вимог відомо, що така просила розгляд справи проводити у її відсутності. При цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - УПП у Львівській області ДПП, у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Третя особа - інспектор УПП у Львівській області ДПП Гора М., в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, не подав.

У відповідності до вимог частини 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали вказаної адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану адміністративну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б.

Ухвалою судді від 02.05.2023 відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначену таку до судового розгляду на 12.05.2023 року об 10:00 год.

Мотивувальна частина

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

У відповідності з статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, щоводійкаОСОБА_1 , 27.04.2023 о 16:18 год. на 58 км 500 м автодороги «Львів-Шегині» в с.Твіржа, керуючи автомобілем марки «ToyotaAuris», реєстр.номер НОМЕР_1 , здійснила обгін попутного автомобіля, при цьому перетнувши дорожню розмітку 1.1 Вузька суцільна лінія, чим порушила п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Постановою серії ЕАС №6899688 від 27.04.2023 року на Позивачку накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративних правопорушень, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. за №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. за №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, позивачка ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, здійснила обгін попутного автомобіля, при цьому перетнувши дорожню розмітку 1.1 Вузька суцільна лінія, чим порушила п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Положеннями ст.222КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 8.5 ПДР України, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з пунктом 1 розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

Зазначені положення кореспондуються із приписами ст.72 КАС України, згідно яких доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. І одночасно згідно ч.2 ст.77 КАС обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача. Згідно й усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь того, кого притягають до відповідальності.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі Дактарас проти Литви від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Факт вчинення позивачкою ОСОБА_1 правопорушення - перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6899688 від 27.04.2023 року, інших доказів на підтвердження вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, відповідачем суду не подано.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачкою ОСОБА_1 пункту 1.1 ПДР відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фотокартки з відображенням проїзної частини дороги з нанесеною суцільною лінією 1.1 дорожньої розмітки тощо.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачкою ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б, відповідно до ст.251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивачки ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Сама ж по собі наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не підтверджує факт вчинення позивачкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, а також те, що позивачка ОСОБА_1 , в своєму позові категорично заперечила свою вину у вчиненому правопорушенні, а відповідачем жодними доказами не спростовано наведених позивачкою обставин та не доведено її винуватість у даному адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення та її винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам адміністративного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

V. Вирішення долі судових витрат:

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою ОСОБА_1 , при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, службовою особою якого винесено оскаржувану постанову, судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 536,80 грн. підлягають стягненню з даного відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 132, 139, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гора Микола Володимирович, про: скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити в повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6899688 від 27 квітня 2023 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340.00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, - скасувати, а справу провадженням закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 12.05.2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції; місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, Львівської області; .

Третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гора Микола Володимирович, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, Львівської області.

Суддя Юрій БІЛОУС

Рішення суду набрало законної сили «____»_______________2023 року

Суддя Юрій БІЛОУС