Справа № 380/13500/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13500/22 пров. № А/857/3814/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Клименко О.М.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 20 січня 2023 року, повне судове рішення складено 20 січня 2023 року, у справі №380/13500/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В :

27.09.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення та обчислення ОСОБА_1 пенсії без урахування періодів роботи з 15.09.1982 по 02.11.1982 на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті, з 01.01.2004 по 31.05.2009 на посадах облицювальника-плиточника, з 01.06.2009 по 13.03.2015 на посаді маляра в ЗAT Золотодобувна компанія «Полюс» та заробітної плати (доходу) згідно з довідками № 689 від 01.07.201 про заробітну плату (дохід) з 2000 по 2002, № 690 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2003 по 2006, № 691 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2007 по 2010, № 692 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2011 р. по 2015 р., виданими ЗAT Золотодобувна компанія «Полюс» (AT Золотодобувна компанія «Полюс»); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати (обчислити) і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28 червня 2022 року зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 15.09.1982 по 02.11.1982 на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті, з 01.01.2004 по 31.05.2009 на посадах облицювальника-плиточника, з 01.06.2009 по 13.03.2015 на посаді маляра в ЗAT Золотодобувна компанія «Полюс» та з урахуванням довідок № 689 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2000 по 2002, № 690 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2003 по 2006, № 691 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2007 по 2010, № 692 від 01.07.2015 про заробітну плату (дохід) з 2011 рік по 2015 рік , виданих ЗAT Золотодобувна компанія «Полюс» (AT Золотодобувна компанія «Полюс»).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, у разі коли трудова книжка відсутня, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Суд першої інстанції вказав, що організація роботодавцем позивача трудових відносин та прийняті ним накази не можуть позбавляти його права на зарахування спірного періоду роботи до стажу, який дає право на пенсійне забезпечення, оскільки позивач не повинен відповідати за можливе неналежне виконання своїм роботодавцем обов`язків щодо належної організації трудових відносин та вчасного видання наказів. Суд першої інстанції зазначив, що позивач при зверненні за призначенням пенсії надав пенсійному органу документи, передбачені абзацом 5 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 і цими документами підтверджується факт роботи на посадах облицювальника-плиточника, маляра в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» у періоди з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року та з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на те, що періоди роботи з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року та з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року на посадах облицювальника-плиточника, маляра в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» (АТ «Золотодобувна компанія «Полюс»») зараховуються до загального страхового стажу позивача та дають право на призначення пенсії, то, відповідно, і обчислення пенсії проводиться із заробітку (доходу) за такі періоди роботи. Суд першої інстанції зазначив, що у кожній із наданих відповідачам довідок про заробітну плату (дохід) за 2000-2015 роки вказано те, що підставою їх видачі є особові рахунки та з нарахованих сум здійснено відрахування у Пенсійний Фонд за встановленими тарифами, також не включено виплати одноразового характеру. Суд першої інстанції також враховував, що пенсію позивачу призначено з 28 червня 2022 року, а тому саме з цієї дати призначена пенсія підлягає перерахунку (обчисленню) та виплаті з урахуванням страхового стажу за спірні періоди роботи, а також довідок про заробітну плату (дохід) за такі періоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що довідки про заробітну плату не мають підтвердження первинними документами. Скаржник вказує, що страховий стаж за період роботи позивача відповідно до законодавства російської федерації має підтверджуватись відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за спірний період та (або) документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації. Скаржник вказує, що у зв`язку з введенням воєнного стану позбавлений можливості здійснювати до органів Пенсійного фонду російської федерації запити документів та інших відомостей. Вважає, що спірні періоди не зараховано правомірно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, навівши мотиви з яких вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності на підставі норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.06.2022.

Протоколом від 28.07.2022 про призначення пенсії (додається) визначено страховий стаж ОСОБА_1 21 рік 01 місяць 17 днів, а також середньомісячний заробіток 0.00 грн., що врахований для обчислення пенсії. Розмір призначеної пенсії складає 2100.00 грн., в тому числі: розмір пенсії за віком 0.00 грн., розмір пенсії по інвалідності 0.00 грн. (50 %), доплата до мінімальної пенсійної виплати 2027.00 грн., доплата на індексації ЗП при неповному стажі 73.00 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.08.2022 за вих. № 1300-5903-8/78442, надісланим у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало розрахунки страхового стажу та заробітної плати, які були враховані під час призначення пенсії ОСОБА_1 . Відповідно до цих документів пенсія призначена та обчислена без врахування періодів роботи з 15.09.1982 по 02.11.1982, з 01.01.2004 по 13.03.2015, а також, без врахування заробітної плати за періоди роботи з 2000 року по 2015 рік.

Вважаю дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення пенсії без урахування вказаних періодів роботи з 15.09.1982 по 02.11.1982, з 01.01.2004 по 13.03.2015 та заробітної плати (доходу) з 2000 року по 2015 рік протиправними та необґрунтованими, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з положеннями статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Як вбачається з матеріалів справи, до стажу роботи позивача Головним управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, як особою, що вирішувала питання призначення пенсії, не зараховано періоди роботи з 15.09.1982 по 02.11.1982, з 01.01.2004 по 13.03.2015 та заробітної плати (доходу) з 2000 року по 2015 рік.

Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у відзиві на позовну заяву вказало, що період роботи позивача з 15 вересня 1982 року по 02 листопада 1982 року на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті не зарахований, оскільки рік звільнення з роботи (1982) не відповідає року наказу про звільнення з роботи (1984). Період роботи позивача з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року на посадах облицювальника-плиточника, з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року на посаді маляра в ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс»» та довідки про заробітну плату № 690 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2003 року по 2006 рік, № 691 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2007 року по 2010 рік, № 692 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2011 року по 2015 рік, видані ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» (АТ Золотодобувна компанія «Полюс») не зараховані, оскільки особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків, довідку про заробітну плату № 689 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2000 року по 2002 рік, не зараховано, оскільки відповідно до статті 40 Закону, не підтверджено первинними документами. Належними документами підтверджено страховий стаж позивача 19 років 04 місяці 01 день, що достатньо для призначення пенсії по інвалідності

Зазначені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області та згодом і Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області підстави не врахування вказаних стажу та заробітної плати суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На час роботи позивача з 15 вересня 1982 року по 02 листопада 1982 року на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті порядок ведення трудових книжок регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх працівників та службовців, які працюють понад 5 днів, в тому числі сезонних та тимчасових працівників, а також позаштатних працівників при умові, що такі підлягають державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки заносяться відомості про працівника, про роботу (прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення), відомості про нагородження та заохочення, відомості про відкриття на які видані дипломи, про використання винаходів та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Аналогічні положення закріплювались Постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16 листопада 1973 року № 529 «Про трудові книжки робітників і службовців».

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до даних долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період 15 вересня 1982 року прийнятий на роботу в будівельну бригаду штукатуром 2-го розряду у Львівський меблевий комбінат (наказ №122-н від 15.09.1982), 02.11.1982 звільнений з роботи за пунктом 3 статті 36 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом в армію (наказ №146-к від 02.11.1984).

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачами, долученою до матеріалів справи копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1982 року підтверджено, що у листопаді 1982 року позивача призвано на строкову військову службу та 17 листопада 1982 року направлено до військової частини.

Згідно з довідкою Стрийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 19 липня 2022 року № 232 позивач дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України з 17 листопада 1982 року по 01 листопада 1984 року.

Таким чином, наказ про звільнення № 146-с виданий роботодавцем позивача 02 листопада 1984 року одразу ж після його звільнення з військової служби.

Доказів, на підтвердження недостовірність зазначених записів, відповідачем суду першої та апеляційної інстанції не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

В свою чергу, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30 вересня 2021 року (справа №300/860/17).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З врахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості висновків пенсійного органу про незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 15 вересня 1982 року по 02 листопада 1982 року на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті.

Щодо періодів роботи позивача з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року на посадах облицювальника-плиточника, з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року на посаді маляра в ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс»», то відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

13.03.1992 державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, чинна на час звернення позивача та прийняття оскаржуваного рішення органом Пенсійного фонду України, яка закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами 2 статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Таким чином, Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

14 січня 1993 року підписано Угоду між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн відповідно до статті 6 якої трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно з статтею 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до абзацу 11 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Для підтвердження періодів роботи в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс», що підлягають зарахуванню до загального страхового стажу, позивач надав відповідачам трудову книжку серії НОМЕР_1 (дублікат), в якій зроблено відповідні записи № 24 від 28 серпня 2003 року, № 25 від 01 жовтня 2003 року, № 26 від 01 квітня 2004 року, № 27 від 01 січня 2005 року, № 28 від 01 січня 2007 року, № 29 від 01 червня 2009 року, № 30 від 13 березня 2005 року. Надана трудова книжка належним чином оформлена, містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірні періоди.

Отже, враховуючи, що до спірних правовідносин поряд з нормами національного законодавства підлягають застосуванню норми міжнародних договорів, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо підтвердження позивачем належними та допустимими доказами факту роботи на посадах облицювальника-плиточника, маляра в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» у спірні періоди з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року та з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року.

У зв`язку з цим стаж роботи позивача у вищевказані періоди підлягає зарахуванню до страхового стажу, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо зарахування заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за періоди роботи на підставі довідок про заробітну плату № 690 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2003 року по 2006 рік, № 691 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2007 року по 2010 рік, № 692 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2011 року по 2015 рік, виданих ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» (АТ Золотодобувна компанія «Полюс»), то частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною 5 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У випадку, якщо в державах-учасниках Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

До матеріалів справи долучені копії довідок про розмір заробітної плати (доходу) за вищевказані періоди, які видані ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс»: № 689 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2000 року по 2002 рік; № 690 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2003 року по 2006 рік; № 691 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2007 року по 2010 рік; № 692 від 01 липня 2015 року про заробітну плату (дохід) з 2011 року по 2015 рік, з розбивкою по місяцях.

Зазначені довідки про заробітну плату (дохід) з 2000 року по 2015 рік підписані начальником відділу по роботі з персоналом на підставі довіреності, заступником головного бухгалтера та завірені печаткою підприємства.

У вказаних довідках зазначено, що такі видані на підставі особових рахунків за відповідні періоди, з нарахованих сум здійснено відрахування в пенсійний фонд за встановленими тарифами.

Водночас, в силу зазначених приписів Порядку № 22-1 працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, а тому сумніви останнього щодо обґрунтованості видачі документів, зокрема, довідки про заробітну плату для нарахування пенсії, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні такої при призначенні (перерахунку) пенсії.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Вказана позиція в подальшому підтримана Верховним Судом у постановах від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, від 03 червня 2021 року у справі № 127/8001/17.

До того ж, як зазначено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №520/7125/17 посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні. Як передбачено частиною 3 статті 44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Таким чином, оскільки позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаної у довідках, тому під час обчислення пенсії по інвалідності позивача підлягає врахуванню також заробітна плата (дохід) за вказані періоди роботи, як це передбачено частиною 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Щодо тверджень відповідачів про те, що до страхового стажу позивачу не зараховано періоди його роботи з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року на посадах облицювальника-плиточника, з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року на посаді маляра в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс», оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів російської федерації за вказані періоди, суд апеляційної інстанції вважає за зазначає наступне.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).

За правилами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи після 01 січня 2004 року в силу приписів Порядку №22-1 покладений саме на орган, що призначає пенсію, у спірному випадку на відповідачів. Нездійснення відповідачами такого обов`язку при призначенні пенсії не є правовою підставою для неврахування, як стажу роботи позивача за спірні періоди до страхового стажу, так і заробітної плати (доходу) за періоди такого стажу.

Разом з тим, на підставні Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022 листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Оскільки за фактичних обставин, враховуючи розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів ПФ України до компетентних органів російської федерації для отримання (витребування) інформації про сплату страхових внесків після 01.01.2004, як і самостійне звернення позивача є неможливими, що, в свою чергу, позбавляє останнього можливості отримувати пенсію у належному розмірі та порушує гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист, тому зазначений спірний період має бути зарахований на підставі наданих позивачем документів.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно призначило та обчислило пенсію позивачу без урахування періодів роботи з 15 вересня 1982 року по 02 листопада 1982 року на посаді штукатура у Львівському мебльовому комбінаті, з 01 січня 2004 року по 31 травня 2009 року на посадах облицювальника-плиточника, з 01 червня 2009 року по 13 березня 2015 року на посаді маляра в ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» та заробітної плати (доходу) згідно з довідками № 689 від 01 липня 2015 року, № 690 від 01 липня 2015 року, № 691 від 01 липня 2015 року, № 692 від 01 липня 2015 року, виданими ЗАТ Золотодобувна компанія «Полюс» (АТ Золотодобувна компанія «Полюс»), тому такі дії належить визнати протиправними, а позовні вимоги задовольнити.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції, виходячи з принципу верховенства права, дійшов вірного висновку, що, оскільки пенсію позивачу призначено з 28 червня 2022 року, а тому саме з цієї дати призначена пенсія підлягає перерахунку (обчисленню) та виплаті з урахуванням страхового стажу за спірні періоди роботи, а також довідок про заробітну плату (дохід) за такі періоди.

Оскільки пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, саме вказане Управління повинно вчиняти у такому випадку необхідні дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності неврахування спірних періодів до страхового стажу позивача та неврахування заробітної плати за спірні періоди при обрахунку пенсії позивача, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі №380/13500/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко