Справа № 317/508/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
12 травня 2023 року м. Дніпросправа № 317/508/22
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Головко О.В.
перевіривши у м. Дніпрі апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної митної служби України
на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2023 року (суддя Ачкасов О.М., повний текст рішення складено 21.02.2023) в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до Енергетичної митниці Державної митної служби України
про скасування постанови по справі про порушення митних правил,
До Третього апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Енергетичної митниці Державної митної служби України на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2023 року в адміністративній справі № 317/508/22.
При перевірці апеляційної скарги суддею встановлено, що скаргу подано з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 дійшла правового висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.
Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.
З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суддя-доповідач при вирішенні питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження зазначає, що відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року 2481 грн. 00 коп.
Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, становить 744 грн. 30 коп.
Проте апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.
Натомість апелянтом подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Вирішуючи клопотання, суддя зазначає, що правові засади справляння судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Таким чином, законом визначено певні умови, за наявності яких суд може відстрочити сплату судового збору. При цьому законом передбачено можливість відстрочення сплати судового збору лише фізичним особам, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Щодо посилань апелянта на введення воєнного стану в Україні, суддя зазначає, що відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
З огляду на наведені норми законодавства, вбачається, що судочинство здійснюється в умовах воєнного стану на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Суддя зазначає, що жодних змін з питань розстрочення, відстрочення, звільнення від сплати судового збору під час дії воєнного стану не вносилося ані до Кодексу адміністративного судочинства України, ані до Закону України «Про судовий збір».
Отже пояснення апелянта відхиляються суддею-доповідачем.
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Вирішуючи клопотання, суддя зазначає, що статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини 4 вказаної статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суддею встановлено, що 16 лютого 2023 року Запорізьким районним судом Запорізької області в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. При цьому судом зазначено дату складання повного судового рішення 21.02.2023.
Суддя-доповідач зазначає, що протоколом судового засідання від 16.02.2023 підтверджується присутність представника відповідача Григораша Д.І. у судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення.
Таким чином суддя-доповідач доходить беззаперечного висновку про обізнаність відповідача про ухвалення судового рішення 16.02.2023 та складання його повного тексту 21.02.2023.
Суддею встановлено, що 22 лютого 2023 року судом першої інстанції направлено рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень, яке оприлюднено 23.02.2023.
В матеріалах адміністративної справи також міститься супровідний лист про направлення відповідачу копії рішення на поштову адресу. Конверт з відправленням повернувся до суду першої інстанції з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
При цьому інших доказів направлення відповідачу копії рішення матеріали адміністративної справи не містять.
Апеляційна скарга подана 19 квітня 2023 року. Апелянт зазначає, що отримав копію рішення 12.04.2023. На підтвердження вказаних обставин надає першу сторінку рішення з відміткою реєстрації вхідної кореспонденції.
Проте суддя-доповідач зазначає, що штамп вхідної кореспонденції не є належним доказом отримання копії судового рішення, оскільки лише відображає дату реєстрації вхідної кореспонденції.
Натомість суд звертає увагу, що статтею 286 КАС України встановлені особливості оскарження рішення в даній категорії спорів, відлік строку в яких розпочинається з дня проголошення судового рішення.
Встановлені обставини справи підтверджують обізнаність апелянта про ухвалення рішення суду першої інстанції. При цьому апелянтом не надано жодного належного доказу щодо вчинення дій, направлених на отримання повного тексту рішення в суді, а також не надані пояснення щодо причин неможливості ознайомитися з повним текстом рішення з відкритого реєстру судових рішень.
Вказане унеможливлює вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Статтею 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).
Враховуючи, що нормами ст. 286 КАС України не врегульовано процедуру поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення, постановленого за правилами цієї статті, суддя доходить висновку про необхідність застосування в даній справі ч. 3 ст. 298 КАС України в порядку аналогії закону.
Зазначені обставини вказують на невідповідність апеляційної скарги вимогам процесуального законодавства, а тому вона підлягає залишенню без руху.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України суддя,
У задоволенні клопотання Енергетичної митниці Державної митної служби України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.
Апеляційну скаргу Енергетичної митниці Державної митної служби України на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 лютого 2023 року в адміністративній справі № 317/508/22 залишити без руху.
Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання до суду:
2) письмових пояснень із зазначенням обставин отримання копії рішення суду першої інстанції з підтвердженням таких обставин належними доказами;
3) письмових пояснень із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження з підтвердженням таких обставин належними доказами.
Ухвала суду набирає законної сили з 12 травня 2023 року та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Головко