Справа № 320/17075/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

15 травня 2023 року справа № 320/17075/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Верхотурова Олега Олексійовича про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ПрАТ "Компанія Росток" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ПрАТ "Компанія Росток" до Головного управління ДПС у м. Києві із позовом, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління ДПС у м. Києві №729/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватного акціонерного товариства "Компанія Росток", з 01 квітня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві зареєструвати Приватне акціонерне товариство "Компанія Росток", платником єдиного податку третьої групи спрощеної системи з 01 квітня 2023 року та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито спрощене провадження у справі № 320/17075/23 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання у справі на 13.06.2023 об 11.30 год. Витребувано докази у справі від сторін.

Суд зазначає, що 11.05.2023 через канцелярію Київського окружного адміністративного суду представником позивача - адвокатом Верхотуровим Олегом Олексійовичем разом з позовною заявою подано заяву від 10.05.2023 №21/2 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити дію Рішення Головного управління ДПС у м. Києві №729/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватного акціонерного товариства "Компанія Росток", з 01 квітня 2023 року.

В обґрунтування цієї заяви представник позивача зазначає, що прийняте податковим органом 27.04.2023 рішення №729/26-15-04-16-12 про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватного акціонерного товариства "Компанія Росток", з 01 квітня 2023 року, свідчить про очевидні ознаки порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки, по-перше, позивач звільнений від сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно за (березень) І кварталу, ІІ кварталу та ІІІ кварталу 2022 року на загальну суму 2770593,96 грн. з огляду на пункт 69.22 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ; по-друге, відповідач встановив порушення порядку сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно за (березень) І кварталу, ІІ кварталу та ІІІ кварталу 2022 року на загальну суму 2770593,96 грн. без проведення контролюючим органом перевірки з відповідним складанням акту перевірки всупереч приписам абз. 1 п.п.299.11 ст. 299 ПК України.

Крім того, заява обґрунтована тим, що невжиття заходів із забезпечення позову при подальшому задоволенні судом позовних вимог і скасуванні оскаржуваного рішення, відновлення порушених прав Позивача буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат. У разі реалізації Відповідачем рішення про анулювання та пред`явлення його позивачу до виконання, Позивач буде зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, крім того, у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції. Також, у випадку якщо дія рішення Відповідача про анулювання не буде зупинена, це неодмінно може призвести до настання значних фінансових збитків Позивача або навіть зупинити діяльність.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено у частині першій статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи викладене, застосування таких заходів є виправданим лише у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення суду, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказані обставини мають бути доведені позивачем.

Подаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, заявником на підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначено, що невжиття заходів із забезпечення позову при подальшому задоволенні судом позовних вимог і скасуванні оскаржуваного рішення, відновлення порушених прав Позивача буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Так, позивач зазначає, що у разі реалізації відповідачем оскаржуваного рішення про анулювання та пред`явлення його позивачу до виконання, позивач буде зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, крім того, у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції. Також, у випадку якщо дія рішення відповідача про анулювання не буде зупинена, це неодмінно може призвести до настання значних фінансових збитків позивача або навіть зупинити діяльність.

Судом встановлено, що позивач має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 04.04.2011 №11318/67/29-004 з реєстру платників єдиного податку та є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників податку на додану вартість від 24.11.2017 №724. Крім того, позивач є платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що знаходиться в місті Києві.

Станом на 31.01.2021 згідно даних з особистого кабінету платника податку у позивача існувала переплата щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 4074,02 грн.

02.02.2022 позивач задекларував податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 3329601,60 грн., шляхом подання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік до Державної податкової служби України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 №2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 №2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Як було вказано вище, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.22 такого змісту:

«Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку».

Пунктом 4 цього Закону Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Суд зазначає, що на момент подання позивачем (02.02.2022) річної декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік на загальну суму 3329601,60 грн. був відсутній визначений Кабінетом Міністрів України перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації.

При цьому суд зазначає, що у подальшому, 06 грудня 2022 року, Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», в пункті 1 якої встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України було прийнято наказ №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно цього Переліку з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року вся територія міста Києва визнається територією, на якій велися бойові дії.

Аналіз наведених норм матеріального права в контексті ч.4 ст.150 процесуального Закону дає змогу дійти висновку, що у випадку не вжиття судом тимчасових обмежувальних заходів, у разі реалізації відповідачем рішення про анулювання та пред`явлення його до виконання, позивач буде зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, крім того, у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції.

Враховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у м. Києві №729/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватного акціонерного товариства "Компанія Росток", з 01 квітня 2023 року.

В розрізі наведеного варто зауважити, що при вирішенні процесуального питання «заходів забезпечення позову» суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також вказує на необхідність справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, як приклад наводяться рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

З аналізу викладених обставин справи, вказаних нормативних положень, керуючись наведеними позиціями Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що правомірність оскаржуваного рішення має бути перевірена в судовому порядку, позивач не має нести жодних негативних юридичних наслідків, які пов`язані з його власністю, до вирішення судом питання щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку .

Суд акцентує увагу, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить заявник, відповідають предмету позову, в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву представника позивача - адвоката Верхотурова Олега Олексійовича від 10.05.2023 №21/2 про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

3. До набрання законної сили судовим рішенням по справі №320/17075/23:

- зупинити дію Рішення Головного управління ДПС у м. Києві №729/26-15-04-16-12 від 27.04.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватного акціонерного товариства "Компанія Росток", з 01 квітня 2023 року.

4. Стягувач (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Приватне акціонерне товариство "Компанія Росток" (ідентифікаційний код 00227560, місцезнаходження: 03067, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4).

5. Боржник (за даною ухвалою, яка є виконавчим документом): Головне управління ДПС у місті Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44116011, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

6. Оригінал та копію даної ухвали видати (направити) позивачу, копію ухвали видати (направити) відповідачу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 15 травня 2026 року.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 15.05.2023.

Суддя Кушнова А.О.