Справа № 280/1908/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 травня 2023 року о/об 10 год. 10 год. 50 хв.Справа № 280/1908/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ИСТОК-ПЛЮС» (бул.Вінтера, буд.2, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69096; )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Антоновича, буд.51, м.Київ, 03150; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Чубанова, буд.8, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69118)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ИСТОК-ПЛЮС» (надалі позивач, ТОВ «ИСТОК-ПЛЮС») до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі відповідач), в якому позивач просить суд: cкасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №308938 від 06.03.2023.

У позовній заяві зазначено наступне. Відповідно до Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №308938 від 06.03.2023 (Постанова) на позивача було накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн. 00 коп. за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (Закон). Постанова була винесена з урахуванням Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.01.2023 за №349335 (Акт). Вiдповiдно до Актy вбачається, що в результатi проведеної посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспортi вiддiлу державного нагляду (контролю) у Хмельницькiй областi перевiрки належного позивачу транспортного засобу DAF LF 45, д.н.з. НОМЕР_1 (ТЗ), під керуванням ОСОБА_1 , позивачу iнкримiнуеться порушення вимог ст.48 Закону (ТЗ обладнаний дiючим але не повiреним цифровим тахографом, вiдсутнiй протокол перевiрки та адаптацiї тахографа). Позивач не погоджуєгься iз Постановою, вважає її такою, що пiдлягає скасуванню. 19.01.2023 водiй позивача рухаючись на автомобiлi позивача перевозив вантаж належний позивачу згiдно ТТН №P10960 вiд 18.01.2023 (ТТН) про що зазначено в Акті. Як передбачено у п.1.3 «lнструкцiї з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої наказом Miністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 за №385 (Iнструкцiя №385), ця Iнструкцiя поширюється на суб`єктiв господарювання, якi провадять діяльність у сферi надання послуг з перавезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Як свідчить системний аналіз Інструкції №385, протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є документом, який повинен мати водій транспортного засобу, що обладнаний тахографом, у разі якщо такий автомобіль використовується для перевезень пасажирів та/або вантажів суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Таким чином, як вбачається з матерiалiв справи, вiдносно позивача, який здiйснював перевезення власного вантажу був безпiдставно складений акт з урахуванням якого винесено незаконну Постанову.

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. На момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Укртрансбезпеки було виявлено порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність у водія, під час здійснення вантажного перевезення, протоколу перевірки та адаптації тахографа, яке було зафіксоване в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.01.2023 за №349335. Водій ОСОБА_1 з Актом перевірки №349335 був ознайомлений, копію Акту отримав, заперечень не надав, засвідчив своїм підписом. Під час перевірки водій не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Укртрансбезпеки протокол перевірки адаптації тахографа, тому був складений Акт. Приписами ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт» чітко визначено обов`язок водія мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення перевезень. Крім цього, водій не скористався своїм правом та не надав в Акті перевірки жодних пояснень та не спростував факт порушення, що підтверджено підписом водія. Згідно із п.6.1 «Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (Положення №340) вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Враховуючи, що транспортний засіб позивача має повну масу понад 3,5 тонни та повинен бути обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідач заперечував проти позовної заяви.

Ухвалою судді від 03.04.2023 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №308938 від 06.03.2023 до ТОВ «ИСТОК-ПЛЮС» застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. 00 коп.

У вказаній Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №308938 від 06.03.2023 зазначено: «… ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ИСТОК-ПЛЮС» 19.01.23р., 252 км а/д М-30, Хмельницька обл., Акт №349335 допущено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» …».

Судом досліджено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.01.2023 за №349335, в якому, зокрема, зазначено: «… Під час перевірки виявлено порушення … Під час перевірки виявлено ТЗ обладнаний діючим але не повіреним тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Порушено вимоги ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». … Пояснення водія про причини порушень копію отримав. Водій транспортного засобу (підпис) О.Хуповка. …».

За Товарно-транспортною накладною №Р10960 від 18.01.2023 (автомобільний перевізник/замовник (платник)/вантажовідправник ТОВ «ИСТОК-ПЛЮС»; вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «ДАРНИЦЯ»; водій ОСОБА_1 ) вантаж перевозився автомобілем DAF НОМЕР_1 .

Судом досліджено й інші документи наявні у матеріалах справи.

При вирішенні спору по суті суд виходить з зазначеного вище та викладеного нижче.

У ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено: «Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження. Порядок ведення та надання інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків».

Згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами (ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

За п.1.3 Розділу І "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженої 24.06.2010 Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241 (надалі - "Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті"), ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з п.1.4 Розділу І "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті" у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні, зокрема: перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

У п.3.3 Розділу ІІІ "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті" зазначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; (…).

Як зазначено у п.3.5 Розділу ІІІ "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (п.2.5 Розділу II "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті").

Згідно з п.1.3 "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого 07.06.2010 наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (надалі - "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів"), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до п.1.5 "Положення про робочий час і відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

У ч.8 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначено, що органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Як позивач, так і відповідач не надали до суду доказів фіксування засобами аудіо- та відеотехніки проведення суб`єктом владних повноважень 19.01.2023 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом щодо транспортного засобу позивача.

Позивачем документально не доведено, що 19.01.2023 позивач здійснював перевезення власного вантажу.

Судом прийнято до уваги, що за Товарно-транспортною накладною №Р10960 від 18.01.2023 вантажоодержувачем є Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «ДАРНИЦЯ», а не позивач.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ИСТОК-ПЛЮС» має такі види діяльності, зокрема: 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд погоджується з позицією відповідача щодо порушення позивачем вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивачем документально не доведено дотримання ним вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не спростовано викладене в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.01.2023 за №349335.

Недоліки при оформленні матеріалів перевірки та прийнятті Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу не впливають на суть вчиненого суб`єктом господарювання правопорушення.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №308938 прийнята 06.03.2023 відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірною і не підлягає скасуванню.

Аналогічне застосування норм права здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах, наприклад: від 10.06.2021 у справі №280/8641/20; від 29.06.2021 у справі №340/4182/20; від 26.01.2022 у справі №280/5631/21.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ИСТОК-ПЛЮС» (бул.Вінтера, буд.2, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69096; ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Антоновича, буд.51, м.Київ, 03150; ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Чубанова, буд.8, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69118) про скасування постанови відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено у повному обсязі 12.05.2023.

Суддя О.О. Прасов