Справа № 500/1095/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1095/23

11 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №24 від 13.10.2022 оформленим з супровідним Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.11.2022 1900-0215-8/35499 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах 12 лютого 1967 року народження;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 20.07.1988 по 01.04.1996 ім. Івана Франка, з 01.07.1996 по 31.03.2000 в колгоспі «Прогрес», з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 02.01.2009 по 05.11.2009, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 в ПАП «Полівці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зменшенням пенсійного віку згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06 жовтня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 06.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Однак, відповідач 2 прийняв рішення, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивачу не зараховано до пільгового стажу жодного з періодів його роботи електрогазозварником (Список №2), а саме: за роки з 2001 по 2018 (10 років 7 місяців 21 день) в ПАП «Полівці» згідно довідки №01-0/06-2022, виданої 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії. Причиною не врахування вказаного періоду роботи стала невідповідність виданої довідки - додатку №5 до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920.

Крім того, відповідачем без пояснень не враховано до пільгового стажу період роботи з 20.07.1988 по 01.04.1996 електрозварщиком в ААГ ім. Івана Франка та з 01.07.1996 по 31.03.2000 зварщиком в колгоспі «Прогрес».

Позивач вважає, що в нього наявне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що, відмова відповідача 2 у її призначенні, на переконання позивача, - є протиправною, а тому він звернувся з даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 30.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

17.04.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 06.10.2022 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для підтвердження трудового стажу роботи, позивачем надано: трудову книжку серія НОМЕР_1 , довідки, накази та інші документи.

Відповідач зазначає, що станом на дату звернення позивач досяг 55 віку, страховий стаж позивача, зарахований органом Пенсійного фонду складає 28 років 11 місяць 10 днів. Разом з тим, відповідач вказав про не підтвердження позивачу пільгового стажу, виокремлюючи те, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки № 01-01 06-2022 від 06.06.2022, оскільки довідка не відповідає зразку. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно правових актів України (арк. справи 35-37).

20.04.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зі змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивачем не підтверджено наявність пільгового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у 2022 році, з огляду на що прийнято рішення про відмову у її призначенні (арк. справи 39-45).

27.04.2023, на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача 1, у якому позивач вказав на необґрунтованість доводів відповідача про не підтвердження спірних пільгових періодів трудової діяльності позивача, та зазначив, що вони підтверджуються першочергово трудовою книжкою позивача, а тому підлягає зарахуванню (арк. справи 47-48).

Інших заяв на адресу суду не надходило.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 8).

У зв`язку з досягненням 55-річного віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2, позивач 06 жовтня 2022 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення вказаного виду пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (за принципом екстериторіальності) №24 від 13.10.2022, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (арк. справи 11 зворот - 12).

Приймаючи вказане рішення, відповідачем 2 зазначено, що станом на дату звернення позивач досяг 55 віку, до страхового стажу позивача зараховано всі періоди трудової діяльності позивача та сукупно він складає 28 років 11 місяць 10 днів, однак пільговий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем 2 вказано, що до пільгового стажу не зараховано період роботи електрогазозварником (Список №2) за роки з 2001 по 2018 (10 років 7 місяців 21 день) в ПАП «Полівці» згідно довідки №01-0/06-2022, виданої 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії., оскільки така довідка не відповідає вимогам додатку №5 до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920.

Щодо інших пільгових періодів роботи позивача (з 20.07.1988 по 01.04.1996 електрозварщиком в ААГ їм. Івана Франка та з 01.07.1996 по 31.03.2000 зварщиком в колгоспі «Прогрес»), - спірне рішення не містить жодних обґрунтувань.

Враховуючи вищезазначене, відповідач 2 вказав, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи за Списком № 2.

Не погодившись із відповідним рішенням позивач звернулася до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу 30 років у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення пенсійного віку страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31.03.2021 року - не менше 28 років у чоловіків.

Працівникам, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Тобто підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення певного віку, наявність загального і пільгового (спеціального) стажу роботи, наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку, зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 розділом ХХХІІІ "Загальні професії" передбачені посади: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Так, спірними в межах даної судової справи є пільгові періоди роботи позивача на трьох підприємствах, а саме:

з 20.07.1988 по 01.04.1996 в ААГ ім. Івана Франка,

з 01.07.1996 по 31.03.2000 в колгоспі «Прогрес»,

з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 02.01.2009 по 05.11.2009, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 в ПАП «Полівці».

До матеріалів судової справи долучено копію трудової книжки позивача НОМЕР_2 (арк. справи 14-15), яка містить такі записи щодо трудової діяльності позивача на посаді електрозварщика, зварщиком, газозварщиком, зокрема:

- запис №1 та №2, період роботи з 20 липня 1988 року по 01 квітня 1996 року електрозварником в ААГ ім. Івана Франка.

Вказаний період роботи (понад 7 років) повністю не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області у страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, причини такого не зарахування у відмові відповідача не вказано.

- записи №№3-8, №№13-15, №№16-19 періоди роботи з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 в ПАП «Полівці».

Період з 02.01.2009 по 05.11.2009 у трудову книжку НОМЕР_2 не внесено, однак його зазначено ПАП «Полівці» у долученій Довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-01/06-2022 від 06.06.2022 (поряд з іншими періодами) (арк. справи 21). Зі змісту вказаної довідки яка видана головою ліквідаційної комісії ПАП «Полівці», слідує, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ПАП «Полівці», виконував роботи щодо ручного зварювання технічних споруд за професією, посадою електрозварник згідно наказів за 2001-2018 роки.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що згідно довідки Джуринського старостинського округу Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 23.03.2022 №16 (арк. справи 18), - ОСОБА_1 з 01 липня 1996 по 31 березня 2000 року працював зварщиком в колгоспі «Прогрес» (Згідно довідки Джуринського старостинського округу Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 23.03.2022 №15 протоколом №3 загальних зборів колгоспників від 28.07.1997 колгосп «Прогрес» перейменовано на СПГ «Джуринське», арк. справи 16).

Вказаний період роботи також повністю не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області у страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, причини такого не зарахування у відмові відповідача не вказано.

За наведених обставин, зважаючи на додані до матеріалів судової справи докази, суд дійшов висновку, що у позивача наявний зарахований відповідачем загальний страховий стаж 28 років 11 місяців 10 днів, з яких на посаді, що дає право на пільгову пенсію понад 12 років.

При цьому суд критично оцінює підстави відмови в зарахуванні періодів роботи позивача на ПАП «Полівці», та зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення відповідача 2, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру (про призначення та виплату пенсії позивачу), то оцінивши наявні у справі докази суд дійшов переконання, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, відповідач не надав належної правової оцінки інформації про трудову діяльність позивача про підтвердження наявного пільгового трудового стажу для призначення пенсії за Списком №2, що містяться у матеріалах справи, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про неможливість зарахування позивачу до пільгового стажу усіх періодів трудової діяльності позивача, та, як наслідок, не врахував докази, в підтвердження того, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №24 від 13 жовтня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 жовтня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) гривень 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область, 48576, РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.