Справа № 260/1254/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1254/21 пров. № А/857/3128/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду та здійснення судового контролю за виконанням рішення суду в справі № 260/1254/21 (головуюча суддя Маєцька Н.Д., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії: 1) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки Закарпатського обласного військового комісаріату про грошове забезпечення №ХР 11168 для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення ОСОБА_1 ;

2) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі наданої довідки Закарпатським обласним військовим комісаріатом про грошове забезпечення №ХР 11168 для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум.

04 січня 2023 року до суду надійшла заява позивача в порядку ст. 382 та 383 КАС України, в якій він просив: 1) винести ухвалу про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у встановлений строк подати звіт про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року по справі № 260/1254/21.

Заява обґрунтована тим, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, відповідачем виконано не в повному обсязі.

Ухвалою від 13 січня 2023 року Закарпатський окружний адміністративний суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, та здійснення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №260/1254/21.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить її скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №260/1254/21.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, та здійснення судового контролю, суд першої інстанції керувався тим, що доводи позивача про встановлення судового контролю не містять обґрунтувань існування суттєвих перешкод у реалізації виконання рішення суду, що набрало законної сили. До того ж, відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи позивача є підставою для залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Надаючи правову оцінку наведеним висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету, та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу наведених вище норм права слід дійти висновку, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як правильно встановив суд першої інстанції, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року в адміністративній справі № 260/1254/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі довідки Закарпатським обласним військовим комісаріатом про грошове забезпечення №ХР 11168 для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом від 22 липня 2021 року № 0700-0307-8/28184 повідомило позивача, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/1254/21 від 31 травня 2021 року, яке набрало законної сили 30 червня 2021 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки № ХР11168 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року. Розмір перерахованої пенсії з 01 серпня 2021 року становить 8347,62 грн. Різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) за період з 01.04.2019 року по 31.07.2021 року склала 108706,66 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України вказано, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, та членам їх сімей згідно зі ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вчиняв активні дії, спрямовані на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, зокрема, провів перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року.

Вказані вище дії, як правильно вказав суд першої інстанції, не можуть свідчити про наявність протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Закарпатській області чи про ухилення відповідача від виконання у повному обсязі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 у справі № 260/1254/21.

Відтак, підстави для задоволення заяви позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду відсутні.

Щодо заяви позивача в частині встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області строку для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 260/1254/21, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанови від 26.03.2020 у справі № 823/175/17, від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а) зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.

Судами встановлено, що відповідач, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, провів перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та розмір перерахованої пенсії становить 8347,2 грн.

Щодо виплати нарахованої до пенсії доплати, то така можлива лише в разі виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії та не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України. При цьому, як зазначалося вище, відповідач вжив усіх можливих заходів для виконання рішення суду.

З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача під час виконання рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Інші, зазначені заявником в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про встановлення судового контролю, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду та здійснення судового контролю за виконанням рішення суду в справі № 260/1254/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 10.05.2023.