Справа № 343/7/23
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/7/23
Провадження №: 2-адр/343/1/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2023 року м. Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Тураша В. А.,
секретаря Оленяк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в місті Долина Івано-Франківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Малетина А.Я. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат -
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Малетин А.Я. 28.04.2023 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просить стягнути з Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області 1000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які має понести позивач, у зв`язку з розглядом справи.
Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні Долинського районного суду перебувала справа №343/7/23, рішення в якій винесено 25.04.2023. В зв`язку з розглядом справи позивач має понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
У позовній заяві було зазначено орієнтований розмір витрат на правничу допомогу -1000грн.
Фактичні витрати на правничу допомогу становлять 1000 грн.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області В.Луцишин скористався своїм правом та 12.05.2023 надіслав до суду відзив на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначив, що на думку відповідача витрати на оплату послуг адвоката по справі № 343/784/22 не є співмірними з складністю справи та виконаних ним робіт, а також ціною позову. Послуги адвоката не можуть оцінюватися на суму за підготовку позову, метою якого є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на суму 850 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Підготовка цієї справи в суді першої інстанції не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи (вказана позиція збігається з висновком колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2019 року по справі № 203/627/18 та рішенням Верховного суду по справі № 756/2114/17 та № 911/3386/17).
Таким чином, стягнення суми витрат на професійну правову допомогу є не співмірною реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді першої інстанції та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат .
Представник відповідача просить врахувати дані заперечення, викладені у відзиві під час прийняття рішення у справі №343/7/23, та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.82-83).
Позивач ОСОБА_1 , та його представник адвокат Малетин А.Я. (ордер серії АТ №1030078 а.с.41), в судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому Законом порядку. Представник позивача адвокат Малетин А.Я. подав заяву , згідно якої просить розгляд заяви про винесення додаткового рішення у справі розглядати за відсутності позивача та його представника (а.с.84).
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, в судове засідання не з`явився, хоч про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. У поданому відзиві на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Вивчивши відзив на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача адвоката Малетина А.Я. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Відповідно до положень ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,7,9 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи,
зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити саме з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий підхід застосовано Великою Палатою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Вирішуючи заяву про розподіл судових витрат суд зазначає, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.04.2023, позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №2 (смт Рожнятів) рядового поліції Гавриловського Владислава Сергійовича, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задоволено.
Скасовано постанову ГАБІ №175193 по справі про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2022 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача Галіва В.Д. у справі був адвокат Малетин А.Я., який діяв на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії серії АТ №1030078 (а.с.12).
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи складається із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень. Докази фактичного розміру будуть надані після винесення рішення судом та 28.04.2023, в установленні зЗаконом терміни, подано зазначену заяву.
Як доказ витрат на правничу допомогу, які має намір позивач понести, представником позивача надано: договір про надання професійної правничої допомоги №25/12/22 від 25.12.2022 згідно з якими сторони погодили обсяг адвокатських послуг та вартість винагороди (а.с.79); акт про надання професійної правничої допомоги від 25.04.2022, в якому зазначений перелік наданих послуг, а саме: підготовка позовної заяви, витрачений час 2 год. та вартість однієї години 500грн. Загальна вартість наданих послуг за час дії договору склала 1000 грн. 00 коп. Вказану суму витрат на правову допомогу представником позивача заявлено до стягнення (а.с.78).
Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, а тому вважає, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 1000 грн. Відтак, саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вищенаведене, те, що судом під час розгляду справи № 343/7/23 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу адвоката, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись 134, 139, 143, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення - задоволити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області , вул. Академіка Сахарова, 15 м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя: