Справа № 380/17552/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17552/22 пров. № А/857/3923/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за його позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним скасування постанови,

суддя у І інстанції Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 24 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ) транспорті №343828 від 03 жовтня 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн;

стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) сплачену згідно з постановою №343828 від 03 жовтня 2022 року суму штрафу у розмірі 17000 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 380/17552/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач під час прийняття оспорюваної постанови від 03 жовтня 2022 року №343828 про застосування до позивача штрафу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги є безпідставними.

У апеляційній скарзі S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення його позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов хибного висновку, що Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567), встановлено спеціальну процедуру розгляду справи щодо іноземного перевізника.

При цьому всупереч пункту 27 Порядку № 1567 справу про накладення адміністративно-господарського штрафу розглянуто у відсутності представника S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, чим позбавлено можливості захистити належним чином свої права та надати докази на спростування висновків перевірки.

Окрім того, судом першої інстанції не досліджено того, що водій позивача здійснював перевезення вантажу за маршрутом Україна (Львівська область, с.Ставчани) - Польща (Радомско), не з`ясовано правильність даних, зазначених ПП «АГРОЛЕОН-ЗАХІД» у товарно-транспортній накладній (далі ТТН) №16872 від 03 жовтня 2022 року та не враховано, що автомобіль було зупинено на автошляху Львів-Краківець у напрямку руху кордону України.

Добровільна сплата позивачем адміністративно-господарського штрафу зумовлена приписами постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1040.

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03 жовтня 2022 року посадовими особами Відділу відповідно до направлення на перевірку №011588 від 03 жовтня 2022 року на автомобільній дорозі Львів-Краківець проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, у ході якої о 14 год 40 хв був зупинений транспортний засіб марки MAN, причіп KRONE, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 з метою перевірки дотримання законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень вантажів.

Під час перевірки було з`ясовано, що вказаний транспортний засіб марки належить іноземній компанії S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA. Водієм була надана ТТН №16872 від 03 жовтня 2022 року, у якій перевізником вказано S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, замовником ПП «Агролеон-Захід», вантажовідправником ПП «Оліяр», вантажоодержувачем ПП «Агролеон-Захід». Пункт навантаження с. Ставчани, Львівський район, Львівська область, пункт розвантаження с. Малехів, Жовківський район, Львівська область. Дозволу на рух територією України під час перевірки надано не було.

Відтак, інспектором було складено акт проведення перевірки від 03 жовтня 2022 року №342196, у якому зазначено про порушення S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA статті 57 Закону України «Про автомобільний транспорт».

03 жовтня 2022 року начальником Відділу було винесено постанову №343828 про застосування до S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн на підставі абзацу 7 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA не погодилося із вказаною постановою та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регламентовано приписами Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ).

У відповідності до статті 55 Закону № 2344-ІІІ види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення.

Міжнародні автомобільні перевезення іноземними перевізниками по території України здійснюються за наявності в перевізника українського дозволу або інших дозвільних документів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обліку та обміну визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Дозвільні документи Європейської Конференції Міністрів Транспорту розподіляють на конкурсних засадах з урахуванням рівня безпеки руху й екологічної безпеки транспортних засобів, запроваджених у європейських країнах, ефективності їх використання.

Порядок проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку було затверджено наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2004 року №757, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2004 року за №1075/9674.

Згідно з приписами частини 1 статті 57 вказаного Закону перевезення пасажирів і вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортними засобами, що належать іноземним перевізникам, забороняється, якщо на це не було отримано дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Абзацом 7 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф за порушення нерезидентами вимог статті 57 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується апелянтом, водій транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам відповідача:

посвідчення водія серії НОМЕР_3 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 ;

свідоцтво про реєстрацію причепа номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 ;

ТТН № 16872 від 03 жовтня 2022 року.

У своїх поясненнях до акту проведення перевірки № 342196 від 03 жовтня 2022 року водій вказаного транспортного засобу вказав, що здійснював вантажні перевезення саме на підставі ТТН № 16872 від 03 жовтня 2022 року.

При цьому під час здійснення перевірки водієм позивача не було пред`явлено дозволу на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні у порушення статті 57 Закону №2344-ІІІ

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що ТТН №16872 від 03 жовтня 2022 року містила помилкові дані, оскільки необхідність такого документу передбачена Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України

14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України

20 лютого 1998 рок за № 128/2568, і не використовується при здійсненні міжнародних перевезень, про що зазначає апелянт у своїй скарзі.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем пункту 27 Порядку № 1567 у зв`язку із розглядом справи про накладення адміністративно-господарського штрафу у відсутності представника S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, апеляційний суд зазначає таке.

За правилами пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

На переконання апеляційного суду, аналіз наведеної правової норми свідчить про правильність висновку суду першої інстанції, відповідно до якого пунктом 25 Порядку №1567 встановлена спеціальна процедура розгляду справи про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності іноземного перевізника, що надає повноваження посадовим особам відповідачів складати акт та приймати постанову на місці виявлення правопорушення, а відтак доводи апелянта про недотримання відповідачем приписів пункту 27 Порядку № 1567 щодо розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу у відсутності представника S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що у спірному випадку мало місце перевезення вантажу за маршрутом Україна (Львівська область, с. Ставчани) Республіка Польща (Радомско), на переконання апеляційного суду є надуманими, суперечать наявним у матеріалах справи письмовим доказам і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь.

Підсумовуючи наведене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу S&V TRANSPORT SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 380/17552/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк