Справа № 500/1426/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1426/23

11 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладене в листі від 06.04.2023 №1805-2192/С-02/8-1900/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 2 роки 5 місяців стажу роботи: юрисконсультом 2 категорії юридичного відділу Облспоживпіслки з 01.02.1990 по 18.09.1991; юрисконсультом Тернопільського обласного відділення СВА з 23.09.1991 по 20.07.1992; помічником голови арбітражного суду Тернопільської області; 5 років 8 місяців 22 днів служби в рядах Радянської Армії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 3 місяці 28 днів, з 23.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних зазначено, що Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.03.2022 № 206/0/15-23 «Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку із поданням заяви про відставку» позивача звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку із подання заяви про відставку. З 23.03.2023 - виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402 «Про судоустрій і статус суддів», при розрахунку стажу роботи 29 років 02 місяці 06 днів, в розміри 68 відсотків суддівської винагороди.

Однак, позивач зазначив, що відповідачем, під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, протиправно не зараховано частину трудового стажу, а саме:

2 роки 5 місяців, який здобутий на посадах юрисконсульта 2 категорії юридичного відділу в Облспоживспілки з 01.02.1990 по 18.09:1991, юрисконсульта Тернопільського обласного відділення СВА з 23.09.1991 по 20.07.1992, помічника голови Арбітражного суду Тернопільської області з 20.07.1992 по 30.01.1993;

5 років 8 місяців 22 дні, який здобутий під час служби в рядах Радянської Армії з 15.11.1979 по 30.01.1981.

Позивач вказує, що він звернувся на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці зарахувавши до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, трудовий стаж, який вказаний вище.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом відмовило в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідальність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатам конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посад судді щонайменше три роки із дня прийняття щодо нього відповідного рішення результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Відповідач вказав, що, стаж роботи судді, що визначений відповідно до статті 137 Закону № 1402, дає право судді подати заяву про відставку. Але, застосування норм статті 137 Закону № 1402 при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання суддів у відставці не передбачено. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання ним визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді.

Позивач з таким рішенням суб`єкта владних повноважень не погоджується, а тому звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою від 14.04.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановив строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

08.05.2023, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачу чітко визначено перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, відповідно до статті 137 Закону №1402. Таким чином, відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивача з 01.02.1990 до 18.09.1991, з 23.09.1991 по 20.07.1992 (на посаді юрисконсульта, помічника голови арбітражного суду), періоду служби в рядах Радянської Армії до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання. Відповідач вказує, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 29 років 02 місяці 06 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання - 68 відсотків суддівської винагороди.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (арк. справи 56-59).

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , 1961 року народження, проходив військову службу у Збройних Силах СРСР з 15.11.1979 по 30.12.1981, в тому числі з 03.03.1980 по 24.12.1981 - на території Демократичної Республіки Афганістан, брав участь в бойових діях, що підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 (арк. справи 26-36), військового квитка НОМЕР_2 (арк. справи 10-18) та посвідченням учасника бойових дій Серії НОМЕР_3 (арк. справи 19).

22.06.1991 позивач закінчив Львівський державний університет ім. Івана Франка, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_4 за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація «юрист» (арк. справи 9).

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується, що в період з 01.02.1990 до 18.09.1991 позивач працював на посаді юриста (юрисконсульта) Облспоживспілки (записи №№11-12), в період з 23.09.1991 до 20.07.1992 працював на посаді юрисконсульта Тернопільського обласного відділення спілки ветеранів Афганістану (запис №13), в період з 20.07.1992 працював на посаді помічника судді голови арбітражного суду по переводу з обласного відділення спілки ветеранів Афганістану (запис №15), та Постановою Верховної Ради України №3777-ХІІ від 23.12.1993, обраний суддею арбітражного суду Тернопільської області. З 17.01.1994 - призначений на посаду судді арбітражного суду (запис №17), з 11.07.2001 - суддя Господарського суду Тернопільської області (запис №22).

Рішенням Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 14.03.2022 №206/0/15-23 «Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку із поданням заяви про відставку», - позивача звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку із подання заяви про відставку (арк. справи 21-25).

Наказом голови Господарського суду Тернопільської області від 22.03.2023 №46-к «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Господарського суду» позивача відраховано із штату Господарського суду Тернопільської області, з 22.03.2023 (арк. справи 20).

Так, Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.03.2023 №05/77/23, який видано Господарським судом Тернопільської області, зазначено місця роботи та займані посади позивача, з відповідним розрахунком тривалості того трудового стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

Служба в рядах Радянської Армії з 15.11.1979 по 30.12.1981 (тривалість стажу 5 років 8 місяців 22 дні);

Облспоживспілка (юрисконсульт 2 категорії юридичного відділу) з 01.02.1990 по 18.09.1991, Тернопільське обласне відділення СВА (юрисконсульт) з 23.09.1991 по 20.07.1992, Арбітражний суд Тернопільської області (помічник голови) з 20.07.1992 по 30.02.1993 (тривалість трудового стажу 2 роки 5 місяців);

Арбітражний/господарський суд Тернопільської області (суддя, заступник голови суду, голова суду) з 17.01.1994 по 22.03.2023, тривалість трудового стажу 29 років 2 місяці 6 днів (арк. справи 39).

Сукупний трудовий стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахований зазначеною довідкою, становить 37 років 3 місяці 28 днів, що відповідає записам трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , зокрема, в частині записів про навчання, проходження військової служби, про прийняття на роботу із найменуванням посад та організаційно-розпорядчих актів, які стали підставою для зарахування (відрахування) до (із) штату підприємств, установ та організацій різних форм власності, в яких працював позивач.

Окрім цього суд зазначає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.01.2006 у справі №2-о-119, яке набрало законної сили за результатами апеляційного перегляду13.04.2006, встановлено факт наявності у ОСОБА_1 стажу роботи, що дає право на відставку судді, зарахувавши військову службу в збройних силах в складі діючої армії строком 68 місяців 22 дні (арк. справи 44-46).

Також, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2008 у справі №2-а-1913/08р, визнано незаконною відмову Державної судової адміністрації України щодо встановлення щомісячного грошового утримання заступнику голови господарського суду Тернопільської області ОСОБА_1 , та зобов`язано ДСА України призначити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання з 25.04.2008 року. При цьому судом встановлено наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення періоду проходження військової служби ОСОБА_1 в Демократичній Республіці Афганістан з 03.03.1980 по 24.12.1981 в пільговому обчисленні - до стажу його роботи, як судді для реалізації його права на призначення йому довічного грошового утримання (арк. справи 47-49).

Як слідує з довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яку видано Господарським судом Тернопільської області від 23.03.2023 №02/78/23 відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891 (далі - Порядок № 3-1), суддівська винагорода ОСОБА_1 , станом на 01.03.2023, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 131795,40 грн, у тому числі: посадовий оклад - 69366 (шістдесят дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн; доплата за вислугу років - 55492 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 80 копійок (80 відсотків); доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 6936 (шість тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн 60 копійок (10 відсотків) (арк. справи 38).

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що починаючи з 23.03.2023, позивачу виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402 VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», з розрахунку стажу роботи 29 років 02 місяці 06 днів, в розміри 68 відсотків суддівської винагороди.

Як слідує з Розрахунку стажу позивача (форма РС-право, арк. справи 42), при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання не зараховано періоди роботи з 01.02.1990 по 18.09.1991, з 23.09.1991 по 20.07.1992, з 21.07.1992 по 16.01.1994 (на посадах юриста, юрисконсульта, помічника голови арбітражного суду), та періоду служби в рядах Радянської Армії.

Позивач, 03.04.2023, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою, у якій просив провести перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді з урахуванням стажу на посаді юрисконсульта, помічника голови арбітражного суду та періоду служби в рядах Радянської Армії (арк. справи 40).

Листом №1805-2192/С-02/8-1900/23 від 06.04.2023, відповідач повідомив позивачу, що застосування норм статті 137 Закону №1402 при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання судді у відставці не передбачено, а тому відповідач вказав, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 29 років 02 місяці 06 днів, то розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 68 відсотків суддівської винагороди, а правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - відсутні (арк. справи 41).

Не погодившись із відповідним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Так, частиною першою статті 116 Закону №1402 визначено, що суддя, який має стаж роботі на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, - має право подати заяву про відставку.

В свою чергу, стаття 137 Закону №1402, передбачає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних суді з України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзац 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402, визначає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Позивача постановою Верховної Ради України від 23 грудня 1993 грудня №3777-ХІІ обрано на посаду судді Арбітражного суду Тернопільської області.

На дату призначення позивача на посаду судді, порядок призначення, в тому числі, визначення стажу, який давав право бути призначеним суддею, станом на 23.12.1993, визначався Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862).

Так, частиною п`ятою статті 7 Закону №2862, передбачалось, що особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, арбітражних та військових судів, визначаються Конституцією України, законами України «Про Конституційний Суд», «Про арбітражний суд» та іншими законами України.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання організації і діяльності арбітражного суду регулювалося Законом України від 4 червня 1991 року №1142-ХІІ «Про арбітражний суд», статтею 20 якого передбачено, що на посаду арбітра арбітражних судів областей призначається особа, яка досягла на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю, як правило, не менше трьох років.

Так, з урахуванням вимог статті 20 Закону України «Про арбітраний суд» від 4 червня 1991 року №1142-ХІІ, зокрема, в частині стажу роботи за спеціальністю, та згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , до стажу роботи за спеціальністю, який дав право на призначення позивача суддею арбітражного суду зараховано періоди роботи: з 01.02.1990 до 18.09.1991 на посаді юриста Облспоживспілки (записи №№ 11-12), з 23.09.1991 до 20.07.1992 на посаді юрисконсульта Тернопільського обласного відділення спілки ветеранів Афганістану (запис № 13), з 20.07.1992 на посаді помічника судді голови арбітражного суду, який сукупно становить 2 роки 5 місяців, та який вказано і у Розрахунку стажу судді від 23.03.2023 №02/78/23.

За наведених обставин, зважаючи на приписи частини другої статті 137 Закону №1402, суд дійшов висновку, що до стажу роботи на посаді судді, який надає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) позивача, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді, а саме: 2 роки 5 місяців.

Аналогічні за змістом висновки про застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, постановах Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №380/10696/21, від 13.04.2022 у справі №420/1840/20, від 23.06.2022 у справі № 240/21282/20 тощо).

Щодо періоду служби в рядах Радянської Армії, суд зазначає, що частиною другою статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Аналогічні положення викладено в пункті 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393).

Пункт 3 вказаної постанови передбачає зарахування на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, періоду участі у бойових діях у воєнний час як один місяць служби за три місяці.

Постановою Центрального комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року №59-27 передбачено зараховування до вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці часу служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні.

Як слідує з трудової книжки НОМЕР_1 та військового квитка НОМЕР_2 , у період проходження дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР з 15 листопада 1979 року по 24 грудня 1981 року, - ОСОБА_1 служив на території Демократичної Республіки Афганістан у період із 03.03.1980 по 24.12.1981, та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 від 19.08.1996 (арк. справи 19).

За наведених обставин справи, зважаючи нормативно встановлене пільгове зарахування особам служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, суд дійшов висновку, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає зарахуванню період проходження ним військової служби у Збройних Силах СРСР, зокрема: 3 місяці 18 днів - служби в Збройних Силах СРСР (в періоді проходження служби з 15.11.1979 до 30.12.1981); 21 місяць 22 дні на території Демократичної Республіки Афганістан, а саме: період з 03.03.1980 по 24.12.1981, - що в пільговому розрахунку (один місяць служби дорівнює трьом місяцям служби в діючій армії) сукупно становить 5 років 8 місяців.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 7 червня 2018 року, прийнятій у справі № 800/517/17.

При цьому, згідно приписів частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, керуючись приписами частини четвертої статті 78 КАС України, суд враховує, що і рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.01.2006 у справі №2-о-119, яке набрало законної сили за результатами апеляційного перегляду13.04.2006, встановлено факт наявності у ОСОБА_1 стажу роботи, що дає право на відставку судді, зарахувавши військову службу в збройних силах в складі діючої армії строком 68 місяців 22 дні (арк. справи 44-46).

Також, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2008 у справі №2-а-1913/08р, визнано незаконною відмову Державної судової адміністрації України щодо встановлення щомісячного грошового утримання заступнику голови господарського суду Тернопільської області ОСОБА_1 , та зобов`язано ДСА України призначити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання з 25.04.2008 року. При цьому судом встановлено наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення періоду проходження військової служби ОСОБА_1 в Демократичній Республіці Афганістан з 03.03.1980 по 24.12.1981 в пільговому обчисленні - до стажу його роботи, як судді для реалізації його права на призначення йому довічного грошового утримання (арк. справи 47-49).

Окрім цього суд звертає увагу, що і рішенням Вищої ради правосуддя від 14.03.2022 №206/0/15-23 «Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Тернопільської області у зв`язку із поданням заяви про відставку», за результатом розгляду заяви позивача та доданих до неї матеріалів, окрім іншого, установлено, що відповідно до частини другої статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, - 2 роки 5 місяців, який включає час роботи юристом ОПС, юрисконсультом Тернопільського обласного відділення спілки ветеранів Афганістану та помічником голови арбітражного суду Тернопільської області (до обрання суддею). Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку, підлягає зарахуванню період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР, в тому числі, на території Демократичної Республіки Афганістан в кількості (сумарно) - 5 років 8 місяців.

Зважаючи на зазначене суд враховує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у справі №280/715/19, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21, 29.06.2022 у справі №620/541/21, від 13.04.2022 у справі №420/1840/21, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 23.06.2022 у справі № 400/276/21, від 15.06.2022 у справі №560/1433/1, від 23.06.2022 у справі №620/6422/20, від 15.11.2021 у справі №580/6051/20 тощо.

Таким чином, за результатом розгляду даної справи судом встановлено, що загальний стаж на посаді судді, який дає право позивачу на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 37 років 03 місяців 28 днів.

За приписами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, а також докази надані позивачем, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладеного в листі від 06.04.2023 №1805-2192/С-02/8-1900/23 та про необхідність поновлення прав позивача зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 2 роки 5 місяців стажу роботи: юрисконсультом 2 категорії юридичного відділу Облспоживпіслки з 01.02.1990 по 18.09.1991; юрисконсультом Тернопільського обласного відділення СВА з 23.09.1991 по 20.07.1992; помічником голови арбітражного суду Тернопільської області; 5 років 8 місяців 22 дні служби в рядах Радянської Армії, та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 3 місяці 28 днів, з 23.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладене в листі від 06.04.2023 №1805-2192/С-02/8-1900/23;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 2 роки 5 місяців стажу роботи: юрисконсультом 2 категорії юридичного відділу Облспоживпіслки з 01.02.1990 по 18.09.1991; юрисконсультом Тернопільського обласного відділення СВА з 23.09.1991 по 20.07.1992; помічником голови арбітражного суду Тернопільської області; 5 років 8 місяців 22 дні служби в рядах Радянської Армії;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівським стажем 37 років 3 місяці 28 днів, з 23.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.