Справа № 260/5268/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2023 року м. Ужгород№ 260/5268/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Мельника Максима Сергійовича (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позов до 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач), в якому просив:

1) прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрите позовне провадження по справі;

2) визнати протиправним та скасувати рішення від 06.10.2022 року начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип а) впс «вилок» (тип б) ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) () про відмову в перетині державного кордону України громадянину України прийняте щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

3) судові витрати покласти на Відповідача (а.с.1-6).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2022 року позивач прибув до пункту пропуску «Вилок» для перетину державного кордону України на підставі того, що він є громадянином України та, зокрема: аспірантом, який навчається за денною формою здобуття освіти в Університеті лазурного берега, який знаходиться у Французькій республіці, м. Ніцца. Позивач надав відповідачу наступні підтверджуючі документи, а саме:

1) угоду про прийняття іноземного дослідника або викладача між позивачем та Університетом лазурного берега від 04.07.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську), як доказ підтвердження того факту, що позивач дійсно є аспірантом та навчається за денною формою здобуття освіти у зазначеному університеті;

2) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 05.02.2020 року ОСОБА_1 із затвердженою особливою відміткою про те, що позивач користується правом на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 30.09.2025 року4

3) довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 3104 від 21.07.2022 року видана позивачу, як доказ, який підтверджує, що заперечень щодо виїзду позивача з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має;

4) студентський квиток на 2022-2023 роки Університету лазурного берегу № 22017451, як доказ, який підтверджує той факт, що позивач дійсно є аспірантом та навчається за денною формою здобуття освіти у зазначеному університеті;

5) договір про участь у програмі академічної мобільності з 01.10.2020 року по 31.05.2021 року між позивачем та Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна та навчальний план на 2020-2021 роки в Університеті лазурного берега (затверджений Міністерством освіти і науки України), як доказ, який підтверджує той факт, що укладення угоди про прийняття іноземного дослідника або викладача між позивачем та Університетом лазурного берега від 04.07.2022 року є продовженням навчання, оскільки позивач навчався в Університеті лазурного берега у 2020-2021 роках;

6) закордонний паспорт НОМЕР_4 від 17.07.2018 року та студентська французька віза з 20.10.2020 року по 20.07.2021 року, як докази, що підтверджують право виїзду за кордон позивача та факт того, що Позивач був студентом в Університеті лазурного берега в 2020-2021 роках;

7) довідка за місцем вимоги від 06.09.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську), як доказ, який підтверджує той факт, що позивач дійсно є аспірантом та навчається за денною формою здобуття освіти у зазначеному університеті.

Начальником відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_5 прикордонного загону майором ОСОБА_2 було ухвалено рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16- річного віку від 06.10.2022 року (далі - Рішення), яким було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3 на підставі п. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», з причини того, що у позивача відсутні документи на право перетину Державного кордону України в умовах правового режиму військового стану без зазначення того, які саме документи відсутні у позивача.

Підтвердженням того, що вищезазначений перелік документів було надано позивачем під час спроби перетину державного кордону України в пункті пропуску «Вилок», є зазначений письмово перелік наданих документів на звороті Рішення. Даний перелік документів також зазначено на екземплярі Рішення, який знаходиться у відповідача.

Позивач вважає, що у Рішенні відповідачем було здійснено помилку у зазначенні прізвища позивача, а саме зазначено прізвище ОСОБА_4 , хоча правильним прізвищем є ОСОБА_5 , що підтверджується тим фактом, що відповідач у графі «документ, що посвідчує особу» зазначив інформацію про закордонний паспорт позивача: НОМЕР_4 від 17.07.2018 року, а тому оскаржуване Рішення стосується саме позивача, а не будь-якої іншої особи з прізвищем ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що рішення прийняте відповідачем протиправне та не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі (а.с.33, 34).

У подальшому представник відповідача подав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечив. Так, зокрема, зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану встановлено особливий режим в`їзду, виїзду та свободи пересування громадян. З огляду на зазначене головою Державної прикордонної служби України було прийнято рішення щодо заборони виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період здійснення в Україні заходів правового режиму воєнного стану. При цьому законодавством не передбачено право здобувачів освіти на перетинання державного кордону в умовах воєнного стану (а.с.36-39).

Згідно частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2022 року у зв`язку з наміром перетнути державний кордон України у пункті пропуску «Вилок» ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) пред`явив для проведення паспортного контролю уповноваженій особі підрозділу охорони державного контролю наступні документи:

1) угоду про прийняття іноземного дослідника або викладача між позивачем та Університетом лазурного берега від 04.07.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську) (а.с.14-17);

2) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 05.02.2020 року ОСОБА_1 із затвердженою особливою відміткою про те, що позивач користується правом на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 30.09.2025 року (а.с.24);

3) довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 3104 від 21.07.2022 року (а.с.11);

4) студентський квиток на 2022-2023 роки Університету лазурного берегу № 22017451 (а.с.12);

5) договір про участь у програмі академічної мобільності з 01.10.2020 року по 31.05.2021 року між позивачем та Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна та навчальний план на 2020-2021 роки в Університеті лазурного берега (затверджений Міністерством освіти і науки України) (а.с.20-23);

6) закордонний паспорт НОМЕР_4 від 17.07.2018 року та студентська французька віза з 20.10.2020 року по 20.07.2021 року (а.с.25, 26);

7) довідка за місцем вимоги від 06.09.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську) (а.с.18, 19).

За наслідками проведеного паспортного контролю, Начальником відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_5 прикордонного загону майором ОСОБА_2 , було ухвалено рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16- річного віку від 06.10.2022 року, яким відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_3 на підставі п. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (а.с.10).

Вказану відмову аргументовано тим, що у позивача відсутні документи на право перетину Державного кордону України в умовах правового режиму військового стану.

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на вільне пересування, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Оцінюючи правомірність оскарженого рішення, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі Закон №3857). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до приписів статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Пунктом 3 вказаного вище Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543).

Положеннями ст. 2 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Відтак, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи ОСОБА_1 є студентом аспірантури денної форми навчання, який отримав докторський грант від Університету Лазурного берегу (м. Ніцца, Французька Республіка) на 3-річну програму PhD.

Окрім того, в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного ОСОБА_1 , зроблено відмітку про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 2 частини третьої ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Згідно ст. 23 Закону №3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Відповідно до частини дев`ятої ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти також мають громадяни України, які в рамках міжнародних договорів України навчаються у закладах освіти інших держав.

Довідкою для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти №3104 від 21.07.2022, виданою Інгульським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, підтверджено право ОСОБА_1 на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу). Жодних заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном уповноважений орган не висловив.

Отже, станом на день виникнення спірних правовідносин позивач, як здобувач вищої освіти, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації в розумінні Закону №3543.

Відмовляючи ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, посадова особа відповідача виходила з того, що подані особою документи не підтверджують наявність підстав для виїзду без будь-якої конкретизації. Поряд з цим у поданому до суду відзиві відповідач правомірність оскарженої відмови обґрунтував відсутністю права здобувачів освіти на перетин державного кордону в умовах воєнного стану.

Оцінюючи таке рішення відповідача, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV, завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні покладаються на Державну прикордонну службу України.

Основними функціями Державної прикордонної служби України, згідно ст. 2 вказаного законодавчого акту, є, в тому числі, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до ст. 3 Закон №3857, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Частиною третьою ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI встановлено, що пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль»).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону визначають Правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі Правила).

Так, згідно п. 2 Правил у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п. 2-6 Правила, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону №3543.

Поряд з цим з метою врегулювання питання виїзду з України окремих громадян, які навчаються у закладах освіти за кордоном та на час оголошення мобілізації перебували на території України та не можуть в установленому порядку виїхати за межі України для продовження навчання, рішенням голови Державної прикордонної служби, згідно з розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.04.2022 року №23-7913/0/06-22 встановлено, що обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану на виїзд за межі території України не застосовуються до громадян України, чоловіків віком від 18 до 60 років, які є здобувачами фахової передвищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів, що навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти.

При цьому, листом головнокомандуючого Збройних сил України від 24.03.2022 №300/1/С/962 вказано територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (які входять до сфери управління Міністерства оборони України) стосовно призовників військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання, зокрема за кордон, у відповідності до частин 9, 15 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 18 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у військово-облікових документах зробити відповідні записи щодо надання їм відстрочки від призову (призову за мобілізацією), та надання дозволу відповідного керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду за кордон.

Судом встановлено, що станом на день оголошення воєнного стану ОСОБА_1 вже являвся студентом іноземного вищого навчального закладу. На підтвердження права перетину кордону позивачем було пред`явлено відповідні документи, а саме: угоду про прийняття іноземного дослідника або викладача між позивачем та Університетом лазурного берега від 04.07.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську); тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 05.02.2020 року ОСОБА_1 із затвердженою особливою відміткою про те, що позивач користується правом на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 30.09.2025 року; довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти № 3104 від 21.07.2022 року; студентський квиток на 2022-2023 роки Університету лазурного берегу № 22017451; договір про участь у програмі академічної мобільності з 01.10.2020 року по 31.05.2021 року між позивачем та Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна та навчальний план на 2020-2021 роки в Університеті лазурного берега (затверджений Міністерством освіти і науки України); закордонний паспорт НОМЕР_4 від 17.07.2018 року та студентська французька віза з 20.10.2020 року по 20.07.2021 року; довідка за місцем вимоги від 06.09.2022 року (на оригінальній мові - французька та нотаріально засвідчений переклад на державну мову - українську).

Ба більше, як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, позивачеві було видано студентську візу до Французької Республіки, ще до введення військового стану та оголошення загальної мобілізації.

З таких документів можна достовірно встановити, що підставою для виїзду з України позивача слугувало саме продовження навчання в іноземному вищому навчальному закладі. При цьому позивача у встановленому законом порядку було надано право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу), відомості про що було також надано уповноваженій особі відповідача.

Разом з тим, в спірних правовідносинах ОСОБА_1 отримав докторський грант від Університету Лазурного берега у м. Ніцца Французької Республіки за денною формою навчання, як аспірант до 24 лютого 2022 року, а будь-яких зауважень щодо достовірності поданих документів відповідач не заявляє.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 при здійсненні перетину державного кордону 06 жовтня 2022 року подав для паспортного контролю всіх необхідні документи для підтвердження наявності права перетину кордону в умовах воєнного стану, а тому оскаржене рішення посадової особи органу Державної прикордонної служби України є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_5 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 06 жовтня 2022 року, прийняте Начальником відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ), яким відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд за межі території України.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби (Військова частина НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець