Справа № 480/3214/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2023 року Справа № 480/3214/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М.,
за участю секретаря судового засідання Високос Я.С.,
представника позивача Юшкевич Є.Ю., представника відповідача Калити С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов,
Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні у відповідача знаходилося виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення суду. Позивач після винесення судового рішення намагалася в добровільному порядку виконати судове рішення. Про існування виконавчого провадження позивач дізналася лише після звернення до виконавчої служби 27.03.2023. Державним виконавцем не було вчинено жодних заходів щодо примусового виконання судового рішення, а виконання судового рішення та вселення стягувача по виконавчому провадженні відбулося із порушеннями без участі працівника поліції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала усні пояснення по суті спору.
Відповідач проти задоволення позовних вимог в судовому засіданні заперечував, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що сума виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження визначена у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», постанови прийняті одночасно із відкриттям виконавчого провадження, підстави для скасування постанов відсутні. Зазначає, що факт добровільного виконання не впливає на обов`язок позивача сплатити суму виконавчого збору, оскільки рішення було виконано вже після відкриття виконавчого провадження. До відзиву відповідачем надано копії матеріалів виконавчого провадження, оригінал якого досліджено судом в судовому засіданні.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
В провадженні у відповідача знаходилося виконавче провадження ВП№ 71021140, що було відкрито згідно постанови від 14.02.2023. В межах даного виконавчого провадження позивач по даній справі (боржник по виконавчому провадженню) був зобов`язаний усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження (далі Закон).
Відповідно ч.1 ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною 4 статті 27 Закону визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
З аналізу вказаних норм Закону слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.
Матеріалами справи підтверджується, що виконавцем було 14.02.2023 відкрито виконавче провадження з одночасним зазначенням стягнення з боржника суми виконавчого збору, а також одночасно окремо було винесено постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору.
Таким чином суд зазначає, що постанову про стягнення з боржника суми виконавчого збору прийнято державним виконавцем на виконання вимог ч. 4 ст. 27 Закону .
Доказів виконання рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем не надано. Разом із тим, відповідно до акту від 30.03.2023 за участю державного виконавця було добровільно позивачем виконано судове рішення.
Таким чином, підстав для скасування постанови про стягнення з позивача (боржника по виконавчому провадженню) відсутні, через те, що позивачем було виконано судове рішення в добровільному порядку після відкриття виконавчого провадження .
З аналізу частини дев`ятої статті 27 Закону слідує, що виконавчий збір не стягується у разі, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не до моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.
В даному випадку, як зазначено вище, позивачем не підтверджено, що рішення суду виконано не після відкриття провадження, а до відкриття виконавчого провадження, враховуючи те, що заяву про примусове виконання було подано 13.02.2023, позивачем не оспорювалася постанова про відкриття виконавчого провадження, актом від 30.03.2023 підтверджується факт виконання судового рішення.
Таким чином, рішення суду було виконано позивачем після відкриття виконавчого провадження № 71021140. Доводи позивача про неправомірність стягнення виконавчого збору через те, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була отримана своєчасно, суд вважає безпідставним, оскільки частина дев`ятої статті 27 Закону не ставить можливість стягнення виконавчого збору або звільнення від його сплати в залежність від отримання постанови про відкриття виконавчого провадження до чи після виконання судового рішення.
Посилання позивача на порушення порядку виконання судового рішення, суд зазначає, що такі обставини не впливають на підстави винесення спірних постанов, позивачем не оспорювалися жодні рішення, дії, бездіяльність чи винесення постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору під час примусового виконання рішень немайнового характеру є вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання рішення, оскільки ч. 4 ст. 27 покладено на державного виконавця обов`язок прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.
Аналогічна позиція суду узгоджується із практикою Другого апеляційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 17.03.2021 по справі №480/8100/20.
Стосовно винесення відповідачем постанови від 14.02.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає, що у відповідності до п.п. 1- 2 розділу 6 «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону, а витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Крім того, передбачено, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Таким чином відповідачем правомірно було винесено постанову із визначенням мінімальних витрат виконавчого провадження, сума яких позивачем не оспорюється.
Враховуючи зазначене у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування зазначеної постанови.
На підставі наведеного, суд зазначає, що постанови від 14.02.2023 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №71021140 винесені відповідачем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд,
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета