Справа № 640/22498/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2022, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач, ГУ НП у м. Києві) про:

- визнання протиправним і скасування наказу від 27.09.2019 №752 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби;

- визнання протиправним і скасування наказу від 30.09.2019 №1058 о/с про звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновлення на посаді поліцейського з сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві;

- стягнення 8422,82 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані накази прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, та за відсутності доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю). Під час визначення виду стягнення не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу, ступінь вини позивача, обставини, що пом`якшують відповідальність. Наголошує, що судовими рішеннями встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130, 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та має місце неповне з`ясування обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 22.03.2013 працював в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 на службі в поліції, з 06.09.2019 обіймав посаду поліцейського з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Водночас на адресу заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві Андрія Крищенка від т.в.о. начальника УКЗ ГУ НП у м. Києві Наталії Зіненок надійшла інформаційна довідка від 12.09.2019 «за фактом оформлення адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 12.09.2019 до управління кадрового забезпечення надійшла інформація про те, що близько 02.00 по вул. Бориспільській, 17, у м. Києві поліцейські автопатруля Рубін-0206 за орієнтуванням зупинили автомобіль MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням поліцейського сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, на що він відмовився у присутності двох свідків. Відносно позивача складено адміністративний протокол серії ДПР18 №309640 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

12.09.2019 заступником Голови Національної поліції України - начальником ГУ НП у м. Києві Андрієм Крищенко прийнято наказ №1626 «Про призначення та проведення службового розслідування», яким відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відносно ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

На підставі вказаного наказу дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 27.09.2019.

Відповідно до висновку службового розслідування встановлено, що 12.09.2019 автопатрулем «Рубін - 0206» Управління патрульної поліції в місті Києві 00:55 по вул. Бориспільській, 17 у м. Києві зупинено автомобіль MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів поліцейськими виявлено, що водій перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Останній від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою спеціального технічного засобу «ALKOTEST» у присутності свідків відмовився.

Своєю чергою, усвідомлюючи наслідки, які настають після виявлення у водія ознак стану сп`яніння, позивач почав дзвонити на 102 та повідомив про те, що його безпідставно зупинили працівники поліції, порушують його права і хочуть евакуювати автомобіль.

Тобто ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, замість надання допомоги та сприяння поліцейським у складанні адміністративних матеріалів, розпочав перешкоджати їм у виконанні своїх службових обов`язків шляхом демонстрування знання вимог чинного законодавства. Своїми діями останній порушив підпункт б частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, поліцейськими відносно позивача складено протокол серії ДПР18 №309640 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не повідомив поліцейським свого місця роботи та посаду, продовжував висловлюватися у бік патрульних ненормативною лексикою, чим порушив вимоги пункту 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Натомість позивач продовжив дзвонити на 102 та повідомляти, що його авто зупинили працівники поліції, причину не повідомили, одягають кайданки. Указані події зареєстровано до журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дарницького управління поліції за №66545, №66559, №66573, №66575.

У висновку також зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 під час складання поліцейськими адміністративних матеріалів свідчить про порушення останніми вимог пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських.

Зазначено, що 11.09.2019 о 23:58 до чергової частини Дарницького управління поліції надійшло повідомлення про те, що того ж дня о 23:57 по вул. Бориспільська, 19, у м. Києві на вулиці шумлять, гучно та грає музика, заявник тел. повідомив, що водій MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та збирається їхати. На місце події було направлено автопатрульний наряд Управління патрульної поліції в місті Києві «Рубін-0206».

У висновку зафіксовано, що 19.09.2019 о 13.25 здійснено телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , заявником якого зазначено в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші полії Дарницького управління поліції за №66534. Заявник у телефонній розмові повідомив, що у ніч 11.09.2019 близько 24:00 по вул. Бориспільська стояв темний автомобіля MITSUBISHI LANCER і в ньому шумлять невідомі громадяни та розпивають алкогольні напої. Вона зробила їм зауваження, пояснивши, що сплять діти, але вони не заспокоїлись, а навпаки почали гучніше викрикувати. Надалі її чоловік зробив їм зауваження та повідомив, що жінка його викликає поліцію, громадяни сіли до автомобіля та розпочали рух.

Зазначено, що опитаний у ході проведення службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 11.09.2019 після служби за адресою: АДРЕСА_1 зустрів у поза службовий час о 21:30 знайомого, з яким вжив спиртні напої. Зателефонував знайомому, щоб він сів за кермо його авто та відвіз його додому, о 23 год приїхав знайомий, сів за кермо та через 60-100 метрів був зупинений працівниками поліції, після чого на нього одягли кайданки, в яких він знаходився до 5 годин ранку. Надалі на нього були складені протоколи, про які він дізнався вже в управлінні поліції, куди його доставили. Поліцейські склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким він не був згідний, автомобіль вилучили. Крім того додав, що вжив пляшку 0,5 літра горілки з цивільною особою.

Вказано, що надані пояснення позивача щодо керування його автомобілем іншою особою суперечать відеозаписам з нагрудних камер поліцейських АА-00899, АА-00880. Негідна поведінка та керування поліцейським транспортним засобом напідпитку негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейського.

У висновку зафіксовано, що опитаний інспектор роти №1 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції в місті Києві молодший лейтенант поліції Хавило А.Ю. пояснив, що під час патрулювання у складі автопатруля «Рубін - 0206», спільно з рядовим поліції Твердохліб А.І. отримали виклик від чергового «Київ - 55» про порушення тиші. Прибувши за адресою: м. Київ, Бориспільська, 19 до них звернувся громадянин, який не надавав свої дані та повідомив, що зараз з прибудинкової території виїжджає автомобіль MITSUBISHI LANCER номерний знак НОМЕР_1 , водій якого вживав спиртні напої. Зупинивши вказаний автомобіль в місті Києві по вул. Бориспільській, 17 з водійського місця вийшов чоловік та пред`явив посвідчення водія, на ім`я ОСОБА_1 , та службове посвідчення, в якому вказано, що він помічник оперуповноваженого.

Водій на камеру АА-00899 повідомив, що вживав спиртні напої та мав намір домовитися про вирішення питання без складання адміністративних матеріалів, але йому повідомили, що будуть діяти згідно із законом. Після чого ОСОБА_1 почав говорити, що не керував автомобілем, а був пасажиром. У поведінці позивача вбачались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у медичному закладі, від проходження якого останній відмовився у присутності двох свідків, після чого за порушення ц. 2.5 Правил дорожнього руху, ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено адміністративні матеріали. Оскільки автомобіль MITSUBISHI LANCER був припаркований з порушенням Правил дорожнього руху, його було евакуйовано та доставлено на штраф майданчик. Після чого ОСОБА_1 почав вести себе агресивно та кидатися на працівників поліції, які працювали на місці події. Згідно зі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» до позивача було застосовано спеціальний засіб кайданки для припинення небезпеки для оточуючих та себе. Надалі в присутності свідків ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в сторону поліцейських, порушував публічний порядок та мораль, за вказані дії складено адміністративний матеріал за ст. 173 КУпАП. Крім того позивач почав робити завідомо неправдиві виклики на лінію « 102» про незаконну зупинку, незаконне затримання та крадіжку його речей, за вказане порушення складено адміністративний матеріал за ст. 183 КУпАП. Після чого ОСОБА_1 доставлено до Дарницького управління поліції для припинення правопорушень, надання пояснень, складання адміністративних матеріалів. З проходженням трьох годин з моменту затримання останнього було звільнено від кайданок та роз`яснено йому про всі вказані вище адміністративні матеріали та отримання їх копій, від яких він відмовився та повідомив «Ми ще зустрінемось», чим висловлював погрозу в бік поліцейських.

Також, як зафіксовано у висновку, опитаний інспектор роти №1 батальйону №3 полку №2 з обслуговування лівого берегу Управління патрульної поліції в місті Києві рядовий Твердохліб А.І. надав аналогічні пояснення.

Відтак дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 , як поліцейський, зобов`язаний діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, своїми діями порушив вимоги частини 1 пунктів 6 та 11 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присягу працівника поліції. Вчинив проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, у зв`язку з чим заслуговує на дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку ГУ НП у м. Києві прийнято наказ від 27.09.2019 №452 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1 », яким за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини 1 пунктів 6 та 11 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15..03.2018 №2337-УШ, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 Присяги працівника поліції, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного наказу заступником Голови Національної поліції України - начальником ГУ НП у м. Києві А. Крищенком прийнято наказ від 30.09.2019 №1058 о/с «Щодо особового складу», яким вирішено звільнити зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Дарницького управління поліції.

Уважаючи зазначені накази щодо звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що при винесенні оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до частини 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно із приписами статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд в силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви №11882/85).

Також гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом першої інстанції та висновком службового розслідування встановлено, що подія, яка трапилася з позивачем 12.09.2019, призвела до порушення останнім вимог частини 1 пунктів 6 та 11, частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присяги працівника поліції.

Перевіряючи вказані обставини, судом досліджено відеозапис зроблений 12.09.2019 нагрудним відеореєстратором інспектора, який міститься на електронних носіях (доказах) (т. 1 а.с. 108). З відео № вбачається, що 12.09.2019 о 00 год 33 хв ОСОБА_1 , перебуваючи на автодорозі біля автомобіля MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_1 на питання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв зазначив, що він «в курсі» що вживав алкогольні напої та повідомив, що вживав пиво.

Водночас як вбачається з відеозапису, в подальшому позивач почав запитувати у працівників поліції, чи вони є своїми або не своїми та жестами запитує у працівників поліції, чи відбувається відеозапис нагрудної камери DSJ_0000899_000899, а також згідно з відео № о 00 год 34 хв з лівої кишені дістав посвідчення працівника поліції та, уникаючи моменту пред`явлення посвідчення поліцейського на камеру, зайшов за межі видимості камери, яка здійснювала фіксування, та почав показувати посвідчення поліцейського іншому працівникові поліції.

Зазначене, на думку апеляційного суду, свідчить про намір ОСОБА_1 вступити з працівниками УПП у м. Києві у позапроцесуальні стосунки та використати своє службове становище у власних корисливих цілях задля уникнення відповідальності.

При цьому на питання працівника поліції о 00 год 36 хв з відео № навіщо позивач в такому стані сів за кермо автомобіля, останній відповів, що намагався зв`язатися з черговою частиною, щоб останні довезли його додому, однак не зміг додзвонитися.

Між тим з відео № видно, що о 00 год 42 хв позивач, розмовляючи нецензурною лайкою, наголосив, що його зупинили буквально перед домом.

Більш того, як вбачається з відео № (о 00 год 44 хв) на запитання працівника поліції відносно того, чи погоджується позивач пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння останній направився в бік авто та сів на переднє пасажирське місце (крісло) та почав зачиняти двері з внутрішньої сторони.

Водночас на відео № о 00 год 45 хв позивач вже наголошує на тому, що він не їхав за кермом та сидів з боку, тоді як водій вийшов та сидів на зупинці громадського транспорту.

Указані обставини свідчить про те, що позивач змінив свою версію відносно керування автомобілем та відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того слід зауважити, що на відео № о 00 год 50 хв позивач зневажливо розмовляючи з працівником поліції вимагав, щоб останній відійшов від автомобіля та наполягав на наданні працівником поліції ухвали слідчого судді, як дозволу про наближення до його транспортного засобу. Водночас на відео № о 00 год 50 хв 24 сек ОСОБА_1 намагався відштовхнути працівника поліції від автомобіля, у зв`язку з чим був затриманий шляхом одягання наручників.

Слід також зауважити, що о 01 год 01 хв на відео № позивач також спілкується зухвало, проявляючи неповагу до оточуючих, тоді як о 01 год 13 хв на відео № позивач викрикував, що завтра будемо розмовляти через апеляційний суд.

При цьому з відео № вбачається, що о 03 год 14 хв ОСОБА_1 в приміщенні відділу поліції знову ж таки розмовляв використовуючи ненормативну лексику та проявляючи неповагу до працівників поліції, продовжував зухвало себе поводити.

Ураховуючи вищезазначене в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, підтверджуючи, що вживав спиртні напої, у відносинах з поліцейськими, які виконували свої функції та обов`язки, поводив себе некоректно, зухвало, проявляючи неповагу до працівників поліції, у тому числі розмовляючи із використанням ненормативної лексики на адресу інших поліцейських, що вочевидь свідчить про грубе порушення позивачем правил етичної поведінки, вимог законодавства, яких повинен дотримуватися працівник поліції, як у робочий, так і в неробочий час, з огляду на що висновок комісії про порушення останнім вимог частини 3 розділу IV Правил №1179, частини 1 пунктів 6 та 11 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції є обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Своєю чергою недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати дій, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Ураховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів уважає правомірним і пропорційним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Апеляційний суд наголошує, що відсутність судового рішення про визнання позивача винним в інкримінованому адміністративному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення адміністративного правопорушення, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а й обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів уважає правильним висновок місцевого суду про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади, у зв`язку наявністю факту вчиненого ним діяння, оскільки такий підтверджується висновком службового розслідування.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Відповідно до пункта 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька