Справа № 620/3201/23
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м.Чернігів Справа № 620/3201/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Міністерства оборони України та просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

2. Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України належно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та винести відповідне рішення у формі постанови про пов`язаність захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, копію якої та витяг з протоколу засідання комісії надіслати ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України у частині неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті її чоловіка колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є протиправною та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 27.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

21.11.1987 між позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з довідки Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 210 від 22.11.2019, виданій гр. ОСОБА_2 , 1963 року народження, він дійсно проходив строкову військову службу з 31.03.1981 по 11.06.1983, в тому числі приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан з 24.06.1981 по 11.06.1983.

Згідно з посвідченням від 12.03.1996 серії НОМЕР_2 , виданим Чернігівським міським військовим комісаріатом, ОСОБА_2 був учасником бойових дій, та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

З витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військо- лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.07.2020 № 436 вбачається, що захворювання, рядового у відставці ОСОБА_2 , 1963 року народження, «Гіпертонічна хвороба II ст., ст.2. Ризик 3 (високий). ІХС. Дифузний кардіосклероз. CH-ПА, ФК-ІІ. Аортосклероз. Цереброваскулярна хвороба. Дисциркуляторна енцефалопатія III ст., з наявністю вогнищ гліозу судинного характеру в супратенторіальних структурах головного мозку, помірного розширення зовнішніх лікворних просторів (за МРТ), стійкою цефалгією, вираженою вестибулопатією, мнестичним зниженням, вегето-судинним та вираженим церебрастенічним синдромами», що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, захворювання, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 560262 підтверджено, що ОСОБА_2 з 01.11.2021 встановлено І Б (першу) групу інвалідності безтерміново, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з посвідченням від 19.11.2021 серії НОМЕР_3 , виданим Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 був інвалідом війни І Б (першої) групи безтерміново та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14.04.2022 Варвинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно- Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 107.

Як слідує з лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 № 24 від 14.04.2022, виданого КНП "Варвинський центр первинної медико-санітарної допомоги" Варвинської селищної ради Прилуцького району, хворобою (патологічними) станами, що призвели до смерті, та іншими суттєвими станами, які сприяли смерті, вказано: "Рак передміхурової залози з susp "М" в легені. Ракова інтоксикація. Ексудативний плеврит токсична екзема гомілок. ІХС з гіпертонічною хворобою".

З метою отримання соціальних гарантій позивачка звернулась до Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки із зверненням про спрямування документів мого чоловіка - ОСОБА_2 , на розгляд Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України для надання висновку (підтвердження) причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням, одержаним моїм чоловіком під час виконання обов`язків військової служби, та причиною його смерті.

За результатами розгляду скерованих документів Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України листом від 12.12.2022 № 598/5391 відмовила у встановленні причинного зв`язку захворювання та причин смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , 1963 року народження, з виконанням обов`язків військової служби.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 12 Закону № 2011-XII встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В силу вимог статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-ХІІ (надалі - Закон №2801-ХІ1) законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Так, статтею 70 Закону №2801-XII передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України регламентовано Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 (далі - Положення № 402).

Пунктом 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У відповідності до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно з п.п. 2.3.1, 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 Центральна ВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. На Центральну ВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ЦВЛК має право, зокрема, витребувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Пунктом 20.1 глави 20 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення. Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Пунктом 21.30 глави 21 розділу II Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення.

Згідно із п.п. "г" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.

З аналізу викладених вище норм вбачається, що ЦВЛК має право, зокрема, витребувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, залучати в разі необхідності спеціалістів, та зобов`язана, за результатами розгляду заяви про встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, прийняти постанову.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Разом з тим, як убачається зі змісту відповіді Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, на звернення позивачки щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби, вона не містить належного розгляду заяви, зокрема відповідачем не надано оцінки документів, наданих разом з указаним зверненням, будь-яка постанова не приймалась, що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача та про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду за зверненням ОСОБА_1 питання визначення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та зобов`язання відповідача належно розглянути вказане вище звернення ОСОБА_1 , та винести відповідне рішення у формі постанови про пов`язаність (чи не пов`язаність) захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, копію якої та витяг з протоколу засідання комісії надіслати ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2.2. глави 2 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Пунктом 3.11 глави 3 зазначеної Інструкції передбачено, що у пункті 11 лікар указує свої прізвище, ім`я, по батькові, посаду і зазначає підставу, яка дає змогу визначити послідовність патологічних процесів, які призвели до смерті, і вказує причину смерті. Основною (первинною) причиною смерті потрібно вважати хворобу або травму, що призвела до розвитку хворобливих процесів, які спричинили смерть, або наслідки нещасного випадку чи насильства, що стали причиною смерті.

У частині І пункту 11 у рядку "а" записується хвороба або стан, що безпосередньо призвела до смерті, у рядках "б", "в", "г" зазначаються патологічні стани (якщо такі були), що зумовили безпосередню причину смерті (згадану вище); основна причина смерті вказується в останню чергу. Під безпосередньою причиною смерті потрібно розуміти хворобу або стан, що безпосередньо викликали смерть. У деяких випадках основне захворювання і безпосередня причина смерті можуть збігатися. У кожному рядку повинно бути записано тільки одне захворювання або патологічний стан. Зазначення приблизного інтервалу (хвилини, години, тижні, місяці або роки) між початком захворювання та смертю допомагає лікареві правильно вибрати код причини смерті. У частині II свідоцтва записуються інші суттєві стани або захворювання, які сприяли настанню смерті, але не були пов`язані із хворобою чи станом, що безпосередньо призвели до смерті. У цьому пункті потрібно вказати дату операції, інфаркту міокарда, інсульту, термін вагітності, якщо такі мали місце.

Отже, причину смерті померлого визначає лікар у відповідному свідоцтві про смерть на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті.

У підпункті І пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яке було складено лікарем, який лікував померлого, хворобою (паталогічним станом), що призвела до смерті, зазначено: "Рак передміхурової залози з susp "М" в легені.

Ракова інтоксикація". У підпункті II «Інші суттєві стани (конкуруючі, поєднані, фонові), які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті» вказано: ОСОБА_4 плеврит токсична екзема гомілок. ІХС з гіпертонічною хворобою.

Суд констатує, що захворювання серцево-судинної системи, на які, за життя хворів ОСОБА_2 , зокрема, гіпертонічна хвороба, ІХС, вказані у протоколі засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.07.2020 № 436, а отже, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю покійного, оскільки вищевказані хвороби, які були набуті ним у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, напряму вплинули на причину його смерті.

Крім того, з поданих суду доказів вбачається, що відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 від 13.04.2022 (форма 027/о), яка відображає стан хворого до його смерті, і була видана за день до його біологічної смерті (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та яка надавалась на розгляд військово-лікарській комісії, у розділі "6 повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення)" вказано: "Рак передміхурової залози з susp "М" в легені. Ексудативний плеврит токсична екзема гомілок.

Гіпертонічна хвороба II ст., ст.2. Ризик 3 (високий). ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН-ІІА.

ФК-ІІ. Аортосклероз. Цереброваскулярна хвороба. Дисциркуляторна енцефалопатія III ст., з наявністю вогнищ гліозу судинного характеру в супратенторіальних структурах головного мозку, помірного розширення зовнішніх лікворних просторів (за МРТ), стійкою цефалгією, вираженою вестибулопатією, мнестичним зниженням, вегето-судинним та вираженим церебрастенічним синдромами».

Доводи Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо того, що захворювання серцево-судинної системи, на які за життя хворів ОСОБА_2 , вказані у підпункті II пункту 11 остаточного лікарського свідоцтва про смерть від 14.04.2022 № / 24, які сприяли його смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті, є підставою для відмови у встановленні причинного зв`язку із захворюванням та причинами смерті колишнього військовослужбовця, є не обгрунтованими.

Принцип законності гарантовано частиною другою статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України для дій чи рішень суб`єктів владних повноважень має бути визначена законом підстава. Саме ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає передусім закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, в свою чергу, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавільності.

Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

А також зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України належно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та винести відповідне рішення у формі постанови про пов`язаність захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, копію якої та витяг з протоколу засідання комісії надіслати ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Міністерства оборони України (вул. Госпітальна, 16, м. Київ, 01133) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України належно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та винести відповідне рішення у формі постанови про пов`язаність захворювання, яке призвело до смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, копію якої та витяг з протоколу засідання комісії надіслати ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 6073,60 грн. (1073,60 - судовий збір + 5000,00 грн. правнича допомога).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот