Справа № 420/1638/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1638/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним товариства з обмеженою відповідальністю «Лоррі Моторс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лоррі Моторс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що декларантом ТОВ «Глобал Транспорт Солюшнз» як представником ТОВ «ЛОРРІ МОТОРС» подано до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби митну декларацію № UA500130/2022/003321, для митного оформлення вантажу: Шини пневматичні гумові нові, для вантажних автомобілів, торговельна марка: TRUCKMASTER, виробник: QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC на виробничих потужностях WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD., країна виробництва: CN. На вимогу митного органу щодо надання додаткових документів у зв`язку з наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, декларантом наданий лист, в якому надав пояснення.

Представник позивача зазначає, що відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2, яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня до рівня 201,1206 дол. США/шт. (або 3,0018 доларів США/кг). Загальна сума склала (192 шт. *201,1206) 38615,16192 доларів США. 02.02.2022 року інспектором було складено картку відмови № UA500130/2022/000046 в прийнятті митної декларації № UA500130/2022/003266 від 29.01.2022 в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товарів від 02.02.2022.

Також, представник позивача зазначає, що 02.02.2022 уповноваженою особою було подано ВМД №UA500130/2022/00346 за першим методом визначення митної вартості, в порядку ст. 55 Митного кодексу, сплачена вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів.

Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022, на переконання позивача, не містить в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, інспектор зазначає про нібито не можливість визначення митної вартості та наявність нібито розбіжностей у поданих до митного оформлення документів. Прийняте рішення про коригування митної вартості є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях самого інспектора.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою судом витребувано у відповідача по справі Одеської митниці Держмитслужби належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, а також належним чином завірену копію митної декларації, яка була використана як джерело інформації для коригування митної вартості товару при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідачем до суду подано відзив, в якому представник позивача зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500130/2022/003321 від 31.01.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022.

Представник відповідача вказує, що декларант листом повідомив митний орган про неможливість подання витребуваних документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ. Таким чином, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частинах 2-4 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № UA500130/2022/0003321 від 31.01.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Також представник відповідача зазначив, що відповідачем правомірно обрано другорядний метод та за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 3,0018 дол. США/кг нетто (МД від 17.12.2021 № UA500020/2021/223886).

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022.

Таким чином, на переконання представника відповідача, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОРРІ МОТОРС".

На підставі викладеного представник відповідача у задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що між QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC та позивачем укладено договір LO1003/21 від 10.03.2021 року, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує шини/диски згідно номенклатурі. В кількості і по цінам, вказаним в інвойсі, що є невід`ємною частиною контракту.

01.10.2021 року між позивачем та QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC укладено додаткову угоду до контракту № LO1003/21 від 10.03.2021 року.

18.01.2022 року між позивачем та QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC укладено додаткову угоду до контракту № LO1003/21 від 10.03.2021 року щодо реквізитів покупця.

Уповноваженою особою декларанта ТОВ «Глобал Транспорт Солюшнз» як представником ТОВ «ЛОРРІ МОТОРС» 31.01.2022 року подано до митного органу електронну митну декларацію № UA500130/2022/003321, в якій митна вартість товару, вартість якого відкоригована відповідачем, визначена в розмірі 26880,00 доларів США вагою брутто 12864 кг, нетто 12864 кг.

Позивач при поданні митної декларації UA500500/2022/003321 надав відповідачу, зокрема наступні документи:

- пакувальний лист від 06.12.2021;

- рахунок проформу UALY2021-07 від 26.11.2021;

- рахунок фактури UALY2021-07 від 06.12.2021;

- коносамент 214626708В;

- навантажувальний документ 595 від 28.01.2022;

- декларація про походження товару UALY2021-07 від 06.12.2021;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №17/01/122 від 28.01.2022;

- платіжне доручення в іноземній валюті № 21 від 16.12.2021 р.;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №LO1003/21 від 10.03.2021 року;

- додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.10.2021 року;

- додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.10.2021 року;

- митну експортна вантажна декларація №01079416;

- договір про надання послуг митного брокера;

- лист імпортера № 36/30-1 від 28.01.2022.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

На запит митного органу щодо надання інформації, яка підтверджує числові значення складової митної вартості товару, позивачем, направлено лист в якому надані пояснення щодо зазначених відповідачем порушень, та зазначено, що додаткових документів декларант надавати не буде.

Надалі, Одеською митницею 31.01.2022 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2022/000026/2, яким позивачу скориговано вартість за одиницю товару та загальну суму 38615,16 доларів США.

У вказаному рішенні, крім іншого, зазначено, що у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у рахунку-фактурі (інвойсу) від 06.12.2021 № UALY2021-07 зазначено виробником товару «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD». В наданому сертифікаті відповідності № UA.PN.191.0232-22 від 28.01.2022 також зазначено виробником товару «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD», проте з декларації та електронному інвойсі зазначено виробником товару «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC»;

2) відповідно п.9.1 доповнення до зовнішньоекономічний договору (контракту) від 01.10.2021 до зовнішньоекономічного Договору від 10.03.2021 № LO1003/21 «Оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем у вигляді сплати 70% за 7 днів до судозаходу в Україну та 30% протягом 160 днів після перевірки товару. Згідно з пунктом 9.1.1 « За погодженням сторін умови оплати можуть бути скориговані на кожну партію товару». Передплата була здійснена по інвойсу « 16000 доларів США у продовж 30 днів після судовиходу та оплата залишку 41219 доларів США у продовж 45 днів з моменту прибуття контейнера в порт призначення» згідно банківського платіжного документа від 16.12.2021 №21, проте чи здійснювалось погодження сторін по умовам оплати на цю партію товару інформація відсутня, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) в копії митної декларації країни відправлення №01079416 від 22.11.2021 міститься інформація щодо коду товару на рівні восьми знаків, який не відповідає задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД. Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

4) також в наданій експортній декларації №01079416 від 22.11.2021 наявне посилання на транспортний документ, який відрізняється номером від транспортного документа зазначеного в графі 44 ЕМД- коносамента №214626708В від 26.11.2021, дата експортної декларації 22.11.2021, завантаження на судно згідно коносамента 26.11.2021;

5)також в додаткових угодах до зовнішньоекономічного контракту від10.03.2021 р. №LO1003/21, №бн від 18.01.2022 реквізити сторін надруковані поверх відтисків печаток продавця та покупця, що являється ознакою підробки документів.

Митницею декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації виробника товару; 4) розрахунок ціни товару (калькуляція); 5) Рахунки про сплату послуг пов`язаних з виконанням умов контракту, що стосуються оцінюваного товару, 6) копія митної декларації країни відправлення, завірена належним чином та її переклад. Відповідно до п.6 статті 53 МКУ (Закон України від 13.03.2012 № 4495-VI «ПРО МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ»), декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати я щіткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як зазначено у рішенні, в рамках проведення консультацій з декларантом було обрано метод визначення митної вартості другорядний.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості по товару є більшим та становить 3,0018 дол. США/кг (МД від 17.12.2021 №UA500020/2021/223886). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару скориговано до рівня 201,1206 доларів США/шт. (або 3,0018 доларів США/кг).

Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500130/2022/000043 за результатами перевірки митної декларації UA500130/2022/003321 від 31.01.2022 року.

Не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України, зокрема документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо оскаржуваного рішення Одеської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів № UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022 року, суд зазначає наступне.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

У п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митні декларації, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби та реквізити МД.

Однак, як вбачається з МД №UA500020/2021/223886 від 16.12.2021 року, яка використана митним органом для порівняння ціни, умови поставки є іншими, а саме FOB на відміну від умов поставки товару за МД №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022, а саме CFR.

Згідно з приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В рішенні про коригування митної вартості зазначає, що за результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, та не зазначено корегування на умови поставки, та обсяг партії товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду 02 липня 2020 року справа №804/2061/17.

З наданих до суду митних декларацій вбачається, що різними є умови поставки товару.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у рахунку-фактурі (інвойсу) від 06.12.2021 № UALY2021-07 зазначено виробником товару «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD». В наданому сертифікаті відповідності № UA.PN.191.0232-22 від 28.01.2022 також зазначено виробником товару «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD», проте з декларації та електронному інвойсі зазначено виробником товару «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC»;

2) відповідно п.9.1 доповнення до зовнішньоекономічний договору (контракту) від 01.10.2021 до зовнішньоекономічного Договору від 10.03.2021 № LO1003/21 «Оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем у вигляді сплати 70% за 7 днів до судозаходу в Україну та 30% протягом 160 днів після перевірки товару. Згідно з пунктом 9.1.1 « За погодженням сторін умови оплати можуть бути скориговані на кожну партію товару». Передплата була здійснена по інвойсу « 16000 доларів США у продовж 30 днів після судовиходу та оплата залишку 41219 доларів США у продовж 45 днів з моменту прибуття контейнера в порт призначення» згідно банківського платіжного документа від 16.12.2021 №21, проте чи здійснювалось погодження сторін по умовам оплати на цю партію товару інформація відсутня, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) в копії митної декларації країни відправлення №01079416 від 22.11.2021 міститься інформація щодо коду товару на рівні восьми знаків, який не відповідає задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД. Вищевказане унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою;

4) також в наданій експортній декларації №01079416 від 22.11.2021 наявне посилання на транспортний документ, який відрізняється номером від транспортного документа зазначеного в графі 44 ЕМД- коносамента №214626708В від 26.11.2021, дата експортної декларації 22.11.2021, завантаження на судно згідно коносамента 26.11.2021;

5) також в додаткових угодах до зовнішньоекономічного контракту від10.03.2021 р. №LO1003/21, №бн від 18.01.2022 реквізити сторін надруковані поверх відтисків печаток продавця та покупця, що являється ознакою підробки документів.

Так, як вже встановлено судом між QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC та позивачем укладено договір LO1003/21 від 10.03.2021 року, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує шини/диски згідно номенклатурі. В кількості і по цінам, вказаним в інвойсі, що є невід`ємною частиною контракту.

01.10.2021 року між позивачем та QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC укладено додаткову угоду до контракту № LO1003/21 від 10.03.2021 року.

Пунктом 5.4. додаткової угоди передбачено, що сторони дійшли згоди, що товар, який поставляється за умовами договору виготовляється потужностями «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD».

Пунктом 5.5 додатковї угоди передбачається, що виробником товару є «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC», також останній є продавцем за контрактом.

В поданій до митного оформлення декларації у графі другій зазначається відправник/експортер, тобто «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC», що повністю відповідає поданим до митного оформлення документам.

Також, в поданих до митного оформлення інвойсі та проформі - інвойсу містяться відомості як щодо продавця «QINGDAO RIOSTONE INTERNATIONAL TRADE LLC» (що відповідає умовам укладеного договору) так і відомості, щодо виготовлення товару на потужностях (manufacture) «WEIFANG SHUNFUCHANG RUBBER AND PLASTIC PRODUCTS CO., LTD».

З огляду на зазначене, зауваження відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно пункту другого.

Відповідно до положень п. 3.3. додаткової угоди до контракту від 01.10.2021 вартість поставки обумовлюється сторонами заздалегідь і вказується в проформі - інвойсу. Оплата може бути виконана до отримання (передоплата), а також допускається відстрочка платежу до 160 календарних днів. Порядок оплати визначається і вказується в інвойсі.

До митного оформлення надано проформу - інвойсу №UALY2021-07 від 26.11.2021, та інвойс №UALY2021-07 від 06.12.2021 якою визначена повна вартість товару, а також порядок його оплати. 16 000 доларів США у продовж 30 днів після судовиходу та оплата залишку 10880 доларів США у продовж 45 днів з моменту прибуття контейнеру в порт призначення.

Отже, в проформі інвойсі та в інвойсі сторони визначили обсяг поставки, суму та порядок оплати партії товару.

Таким чином, відповідно до наданих документів, сторони керуючись п. 9.1.1. передбаченим додаткової угодою, визначили умови поставки цієї партії товарів та виконали їх, що в тому числі, підтверджується і банківським платіжним документом № 21 від 16.12.2021 про сплату 16 000 доларів США згідно договору №LO 1003/21 від 10.03.2021 та інвойсу № UALY2021-07 від (графа 70 вказаного платіжного доручення).

Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що позивач, як покупець не погодився на умови визначені продавцем в вищезазначених документах, при цьому, спалата позивачем 16000 доларів США відповідно до платіжного доручення наданого до митного органу свідчить про те, що позивач погодився на визначені продавцем умови

Стосовно третього зауваження.

Експортна декларація це документ, який підтверджує проходження вантажем митного оформлення в країні відправлення та є документом, що підтверджує вивезення продукту, створеного або реалізованого в Європейському Союзі (ЄЕС).

Не передбачено надання експортної декларації і статтею 53 МК України як документа, який підтверджує митну вартість товарів.

Декларантом у митній декларації визначено код імпортованих товарів 4011 20 90 00. В митних деклараціях країни походження міститься код 4011 20 00 90. Коду з зазначеного продавцем в експортній митній декларації не передбачено в Законі України «Про митний тариф України».

З огляду на те, що невідповідність полягає в тому, що в не вірному порядку зазначено цифри « 90 00» та « 00 90», суд вважає, що може мати місце технічна помилка допущена особою, яка оформлювала експортну декларацію або технічну особливість заповнення декларації китайської сторони.

Також, суд зазначає та вважає обґрунтованими доводи представника позивача, що експортна декларація країни відправлення заповнюються, складаються та оформлюються саме відправником товару на підставі законодавства та вимог країни відправлення жодного впливу на внесення/не внесення відомостей у вказані документи імпортер/декларант не має. Крім того вказані документи носять допоміжний характер для митного оформлення.

Враховуючи те, що декларація країни експортера не є обов`язковим документом та не впливає на формування ціни товару, доводи відповідача стосовно неможливості визначення вартості товару з огляду на не подання до митного органу копії декларації експортера є необґрунтованими.

Оскільки митний орган вправі витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та які передбачені статтею 53 МК України, то суд доходить висновку, що неподання позивачем експортної декларації за наведених обставин не може розглядатись як самодостатня підстава для обґрунтованих сумнівів щодо заявленої підприємством митної вартості ввезеного товару.

Щодо посилання на транспортний документ, який відрізняється номером від транспортного документа зазначеного в графі 44 ЕМД.

Так, у експортній декларації зазначено номер коносаменту 214626708.

Разом з тим, до митного оформлення додано коносамент з номером 214626708В про, що зазначено в графі 44 ЕМД.

Також, відповідно до відомостей, які містяться в експортній декларації датою експорту зазначено 22.11.2021, коносамент датований 26.11.2021.

Разом з тим, в експортній декларації зазначається дата подачі відомостей для декларування.

Отже, відомості зазначені в експортній декларації є логічними та не свідчать про наявність розбіжностей, невідповідностей, тощо.

Щодо реквізитів сторін суд зазначає таке.

Вказані доводи фактично є припущеннями митного органу, жодним чином не підтвердженими доказами.

Сумніви митного органу у достовірності документів та припущення щодо їх підробки не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, якщо вони документально жодним чином не підтверджені.

Відповідачем не надано жодних обґрунтувань щодо нечинності зазначених документів або доказів їх підробки.

Таким чином, зазначене відповідачем зауваження жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові віл 16.02.2021 року по справі №324/580/17.

Відтак, наявність у оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу щодо того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Суд зазначає, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 року у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року у справі №826/2312/16.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем та протиправність оскаржених рішень та карток відмови.

Суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Крім того, відомості з інформаційних баз даних органів Держмитслужби, на які посилається відповідач, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати пріоритетного значення по відношенню до наданих декларантом первинних документів про товар.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, наведеному у постанові від 15.05.2018 року по справі №820/3881/17.

Посилання Відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею, є необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн., відповідно до платіжного доручення №70 від 20.02.2023 року.

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивач слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 2684,00 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначає, що орієнтовний розрахунок судових витрат на час подання позову складає сплачений судовий збір та 30000 грн. витрат на правову допомогу.

Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

В свою чергу, до адміністративного позову не додано жодного документу, який підтверджує понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ЛОРРІ МОТОРС до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500130/2022/000026/2 від 31.01.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЛОРРІ МОТОРС сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариства з обмеженою відповідальністю ЛОРРІ МОТОРС (, адреса: Новомосковская дорога, буд. 23/1, м. Одеса, 65031);

Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя П.П.Марин