Справа № 620/5140/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Виноградова Д.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Справа № 620/5140/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не включення при розрахунку Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції Позивачу, з урахуванням індексації грошового забезпечення на момент звільнення, та виплатити Позивачу різницю недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на переконання Позивача індексація грошового забезпечення має систематичний характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, на думку Позивача, вона має бути врахована в складі його грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також Позивач зазначав, що неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні призводить до визначення її розміру із знеціненого грошового забезпечення, у зв`язку з чим такі дії Відповідача, на переконання Позивача, призвели до неправильного обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та її виплату у меншому розмірі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому, суд зазначив, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Суд вказав, що індексації підлягають усі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Приходячи до висновку про необхідність задоволення позову, суд урахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26.08.2021 по справі № 240/7853/19, від 14.05.2019 по справі № 428/11103/16-а, від 12.06.2019 по справі № 643/212/17 та від 12.09.2019 по справі № 235/6160/16-а.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, наполягаючи на відсутності правових підстав для включення при розрахунку Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення

Разом з тим, Апелянт зазначає, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії, установлені наказами станом на день звільнення.

На переконання Апелянта, включення будь-яких інших виплат при розрахунку одноразової грошової допомоги буде суперечити нормативно-правовим актам.

Разом з тим Апелянт наголошує, що Позивачу під час проходження служби не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення.

Також Апелянт зазначає, що індексація грошового забезпечення не має постійного характеру і виплачується лише, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації в розмірі 103%.

Крім того, на переконання Апелянта, Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки був звільнений у 2017 році, а згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать йому при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені при звільненні.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2023 та від 28.03.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач з 07.11.2015 проходив службу в Національній поліції України та наказом ГУНП в Миколаївській області від 30.10.2017 № 273 о/с з 01.11.2017 звільнений зі служби за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»

ГУ ПН в Миколаївській області нараховано та виплачено Позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 50%, з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, установлених наказами на день звільнення, про що повідомлено у листі від 19.01.2022 № 08аз/124/05/28-2022.

Крім того Відповідач повідомив Позивача, що індексація грошових доходів не є складовою грошового забезпечення та не включається в розрахунок одноразової грошової допомоги в разі звільнення.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо не включення при розрахунку одноразової грошової допомоги при його звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закону № 1282-ХІІ), Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (пункт 6 розділу VI Порядку № 260).

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно із статтями 1, 2 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

1. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що одноразова грошова допомога при звільненні поліцейського розраховується із сум складових його грошового забезпечення, які він отримував під час проходження служби.

2. При цьому індексація грошового забезпечення має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, та є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

3. Водночас, індексація як складова грошового забезпечення поліцейського враховується при обчисленні його одноразової грошової допомоги при звільненні, якщо вона нараховувалася та виплачувалася такій особі під час проходження служби.

4. Аналогічний правовий підхід щодо юридичної природи індексації та її врахування у складі грошового забезпечення при обчисленні такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні, викладено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17.

5. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, судова колегія встановила, що під час проходження служби в поліції Позивачу у складі його грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася індексація /т.1 а.с.16/.

6. З огляду на це, колегія суддів вважає, що в цьому випадку відсутні правові підстави для врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні суми одноразової грошової допомоги при звільненні Позивача.

Саме з цих підстав (через ненарахування Позивачу індексації під час проходження ним служби) судова колегія приймає до уваги доводи Апелянта щодо відсутності правових підстав для включення при розрахунку Позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення.

З огляду на таке колегія суддів приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 в цій справі задоволенню не підлягає.

7. Водночас, перевіряючи всі доводи апеляційної скарги, доводи Апелянта про те, що індексація грошового забезпечення не має постійного характеру і виплачується лише, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації в розмірі 103%, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки наявність або відсутність правових підстав безпосередньо для нарахування та виплати Позивачу індексації його грошового забезпечення під час проходження ним служби в поліції не є предметом спору в цій справі та виходить за межі заявлених ним позовних вимог.

Разом з тим відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

8. Доводи Апелянта про те, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки був звільнений у 2017 році, а згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися до суду у справах про виплату всіх сум, що належать йому при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені при звільненні, судова колегія відхиляє з наступних підстав.

Як відзначалося раніше, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.

Разом з тим частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення Позивача зі служби в поліції - 01.11.2017) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відтак, оскільки індексація є складовою грошового забезпечення, то строки звернення до суду з відповідним позовом станом на час звільнення ОСОБА_1 із служби у 01.11.2017 не застосовувалися.

Водночас з 19.07.2022 законодавцем змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду у справах про стягнення належних працівникові сум, зокрема, й заробітної плати, а саме - встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У спірному випадку, на переконання колегії суддів, вказана норма Основного Закону унеможливлює застосування наслідків пропуску строку звернення до суду у період до 19.10.2022, тобто у межах тримісячного строку з моменту набрання чинності змінами до КЗпП України, внесеними Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ.

Водночас позов у цій справі ОСОБА_1 подано 26.07.2022, тобто до 19.10.2022.

Разом з тим судова колегія зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема, у постановах від 12.06.2019 (справа № 487/10128/14-ц), від 26.06.2019 (справа №587/430/16-ц), від 23.10.2019 (справа № 761/6144/15-ц), від 15.06.2021 (справа №904/5726/19), вказувала на дію принципу «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає, зокрема, в тому, що суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи правовідносин між сторонами. Обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023.

Отже, станом на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом в Україні діяв карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що унеможливлювало застосування до спірних правовідносин строків, встановлених статтею 233 КЗпП України.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21.

Враховуючи викладене, судова колегія відхиляє доводи Апелянта щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

9. Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

10. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій справі та вважає, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

11. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

12. Таким чином апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Миколаївській області підлягає задоволенню, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова