Справа № 282/239/23
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/239/23
Провадження № 2-а/282/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Носача В. М.,

при секретарі судового засідання - Демчук В. І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Сайко Віктора Олександровича, Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Сайко Віктора Олександровича, Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення БАБ №469532 від 11.02.2023.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що постановою інспектора СРПП Звягельського РВП Сайко Віктора Олександровича від 11 лютого 2023 року її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що на автомобілі, яким вона керувала не освітлювався задній номерний знак.

Вище вказану постанову позивачка вважає незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою, а тому просить її скасувати.

В обгрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 11.02.2023 при виїзді з смт.Ємільчине, прогріваючи автомобіль та кладучи речі до багажника вона перевіряла стан автомобіля та чітко бачила, що номер на автомобілі підсвічувався. Конструкцією даного транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про не працююче освітлення номерного знаку під час руху, тому під час руху вона не могла знати про можливу несправність. Вочевидь освітлення заднього номерного знаку вийшло з ладу у дорозі. Враховуючи неможливість його (освітлення номеру) негайно відремонтувати безпосередньо на місці через пізній час, вона мала законний намір продовжити рух до місця стоянки у м.Житомир, застосувавши всі необхідні заходи безпеки, однак, не дивлячись на всі її спроби пояснити вищевказані обставини, інспектор поліції віднісся зухвало та упереджено і виніс оскаржувану постанову.

У вказаній постанові інспектором СРПП Звягельського РВП Сайко В.О. цифрами вказана сума «1119 грн.», а прописом - «Одна тисяча сто дев`яносто гривень». У випадку ж примусового виконання постанови органами державної виконавчої служби інспектор зазначив подвійний розмір штрафу, який на думку інспектора має становити «2238» або ж «дві двісті тридцять вісім гривень». Таким чином, позивачці не зрозуміло, яку саме суму штрафу передбачає інкриміноване їй правопорушення.

Крім того, в постанові вказане місце розгляду справи: 64 км. автомобільної дороги Р-49 Васьковичі Шепетівка, що також є не точним та не правильним. 64 кілометр автомобільної дороги Р-49 Васьковичі Шепетівка знаходиться поблизу села Вірівка, а її фактично було зупинено орієнтовно за 300 метрів від пересічення автомобільної дороги О 060509 Бараші Ємільчине через Брідок, Рихальське, Куліші та автомобільної дороги Р-49 Васьковичі Шепетівка, тобто орієнтовно на км 75 км. + 400 м., а по автомобільній дорозі Р-49 Васьковичі Шепетівка вона почала рух з 75 км. + 082 м. (з місця виїзду на дану автомобільну дорогу), і фізично не могла перебувати на 64 км. автомобільної дороги Р-49 Васьковичі Шепетівка.

Разом з тим, в даному випадку інспектор СРПП Звягельського РВП Сайко В.О. не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме: його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена, відсутні докази щодо її вини, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення.

Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ст.121-3 КУпАП не віднесено до справ розгляд яких з винесенням постанови по справі про адміністративні правопорушення здійснюється на місці вчинення адміністративного правопорушення, а отже розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призвело до порушення її прав, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, подавати докази по справі тощо та вимогам Інструкції.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом (повідомленням) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Поліцейський СРПП Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області Сайко В.О. та представник Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив напозов не надали.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою серії БАБ №469532 від 11.02.2023 винесеною інспектором СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Сайко В.О. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП за те, що 11.02.2023 року о 19 год. 30 хв. на 64 км. автодороги Васьковичі Шепетівки вона керувала транспортним засобом MAZDA д.н.з. НОМЕР_1 , на якому у темну пору доби не освітлювався задній номерний знак.

За вказане правопорушення на позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу точний розмір якого зі змісту оскаржуваної постанови встановити не можливо, оскільки цифрами вказана сума «1119 грн.», а прописом - «Одна тисяча сто дев`яносто гривень».

Згідно ч.1 ст.121-3 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, факт порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено. В судове засідання представник Звягельського РВП та інспектор СРПП Звягельського РВП ГУНП у Житомирської області Сайко В.О. не з`явилися, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надали. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить зазначення доказів вчинення правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, є не доведеним.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивачки, щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, в частині винесення відповідної постанови на місці вчинення такого правопорушення, так як згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, які полягають у порушенні Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, ч.1 ст.121-3 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 33, 140, 247, 258, 276, 283, 293 КУпАП, ст.ст.9, 72, 77, 121, 139, 194, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №469532 від 11.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Сайко Віктором Олександровичем.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 і - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.М. Носач