Справа № 480/7690/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2023 року Справа № 480/7690/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7690/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 5-го прикордонного загіну (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області, в якій просить:
- Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України провести нарахування додаткової винагороди відносно ОСОБА_2 , військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону, який загинув після введення воєнного стану в Україні(у тому числі який брав участь у бойових діях або заходах, помер внаслідок отриманих поранень, травм) у розмірі 100 000 гривень в за весь місяць, у якому особа загинула (померла), а саме (28 календарних днів лютого 2022 року) та виплатити дані кошти ОСОБА_1 .
- Визнати протиправною невиплату НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 , 1983р.н., індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року включно.
- Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації.
- Визнати протиправними бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
- Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.02.2022 рік включно року виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Крім того, у цьому наказі відсутнє посилання на виплату померлому ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року до 2018 року.
Згідно з довідкою військової частини №106 від 26.07.2022 року «На виплату індексації грошового забезпечення за 2016-2018» базові місяці, які вирішено застосувати при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 , зокрема: грудень 2013 року та січень 2016 року.
Із врахуванням абзацу 2 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , ст.18, ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ч.1, ч.5 ст.2, ч.1 ст.4, ч.6 ст.5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п.1-1, п.4, п.5, п.14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідач, починаючи з 2016 року, повинен був застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки з грудня 2015 застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати), затверджені Порядком №1078.
Щодо позовних вимог про стягнення з прикордонного загону грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби, займаючи посади, визначені постановою №702, у період з 2014 року до 26.02.2022 року мав право на щорічну додаткову відпустку відповідно до ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.
Проте всупереч п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на день прийняття наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з ОСОБА_2 усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012р. №702.
Оскільки позивач є дружиною померлого (загиблого) військовослужбовця ОСОБА_2 , то вона на підставі п.6 глави 5 розділу V наказу МВС України №558 від 25.06.2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 518 від 21.06.2019р.) має право на отримання вищевказаних виплат.
Ухвалою від 24.11.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
08.12.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.36-42), в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки на виконання наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022р. №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внесено зміни до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 14.04.2022р. № 9-аг, яким ОСОБА_2 , у зв`язку з його загибеллю, встановлено виплату додаткової винагороди у сумі 17 857, 14 грн. із розрахунку 100 000.00 грн., пропорційно за місяць, з дати введення воєнного стану в України (з 24.02.2022р. до 28.02.2022р.).
Щодо невиплати грошової компенсації за щорічну додаткову відпустку представник відповідача зазначає, що для реалізації свого права на отримання додаткової відпустки військовослужбовець повинен звернутись з рапортом із проханням надати йому вказану відпустку.
Оскільки під час дії особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено, у зв`язку з чим додаткова відпустка, що не надавалась в особливий період не вважається такою, що є не використаною.
НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) не може в законний спосіб здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця, яка належала, але не виплачена, її покійному чоловіку ОСОБА_2 , оскільки така заплата здійснюється лише у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, а покійного ОСОБА_2 не було звільнено з військової служби з підстав, передбачених ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009.
Тому такі позовні вимоги, на думку представника відповідача, також не підлягають задоволенню.
Крім того, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.
Ухвалою від 13.01.2023р. позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків для надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.
Ухвалою від 21.02.2023р. заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 цей строк.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий на військову службу 30.06.2005р. у 5-тий прикордонний загін.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер майстер-сержант НОМЕР_2 Прикордонного загону(м. Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби, ОСОБА_2 .
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №299 від 28.02.2022року причиною смерті є проникаюче вогнепальне порання грудної клітки з ураженням серця під час воєнної операції.
20.05.2022 року засіданням ЦВЛК комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання , поранень та травм у колишнього військовослужбовця, протокол №18 від 20.05.2022 року, порання, яке призвело до смерті, визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 27.05.2022р. №238-ОС «Про особовий склад» контракт зі старшим майстер-сержантом ОСОБА_2 припинено, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.
Указом президента України від 28.02.2022 року №79 ОСОБА_2 нагороджено орденом « За мужність 3 ступеня» (посмертно).
В подальшому, позивач як дружина померлого військовослужбовця, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб та з копії посвідчення члена сім`ї загиблого, звернулася через свого представника адвоката Деревянко О.В. до прикордонного загону щодо отримання довідок про належні померлому суми.
27.05.2022 року на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України було направлено адвокатський запит з вимогою переглянути наказ начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону ДПС України №9-АГ від 14.04.2022 року та внести зміни щодо виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, з розрахунку за весь місяць (а не пропорційно часу участі у бойових діях), у якому особа загинула (померла).
На адвокатський запит від 27.05.2022 року начальником НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_3 03.06.2022 року надано відповідь, якою відмовлено у внесенні змін до наказу №9-аг від 14.04.2022 року та вказано, що на виконання наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зазначеному наказі ОСОБА_2 , у зв`язку з його загибеллю, встановлено виплату додаткової винагороди у сумі 17 857,14 грн. із розрахунку 100 000,00 грн., пропорційно за місяць, з дати введення воєнного стану в Україні (з 24.02.2022р. до 28.02.2022р.).
Згідно з довідкою військової частини №106 від 26.07.2022 року «На виплату індексації грошового забезпечення за 2016-2018» базові місяці, які вирішено примінити при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 , зокрема: грудень 2013 року та січень 2016 року.
На адвокатське звернення від 19.08.2022 року щодо використання ОСОБА_2 щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за час проходження військової служби на відповідних посадах за період з 2014 рік по день звільнення повідомлено, що невикористана відпустка становить 31 календарний день, у тому числі за 2014 рік- 7 днів; у 2015 році -7 днів; у 2016 році -7 днів; у 2017 році-7 днів; у 2018 році- 3 дні. Починаючи з 22.06.2018 року до 26.02.2022 року, посада, на якій перебував ОСОБА_2 , не входила до переліку військових посад, які дають право на цю відпустку , відповідно до Постанову КМУ від 01.08.2012 року №702.
Не погоджуючись із невиплатою їй як члену сім`ї померлого всіх належних сум, ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спір у цій справі також виник у зв`язку із ненарахуванням та невиплатою прикордонним загоном позивачу як дружині померлого військовослужбовцю індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. до 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).
Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 19 цього ж Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України "Про оплату праці" такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, що діє з 01.01.2016 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта статті 4 Закону № 1282-XII).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини друга статті 5 Закону № 1282-XII).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021р. у справі № 380/1513/20).
За змістом частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Так як виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019р. у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019р. у справі № 825/694/17, від 20.11.2019р. у справі № 620/1892/19 виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020р. у справі № 206/4411/16-а).
При цьому, стосовно дискреційних повноважень, Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один із правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (до прикладу, постанови Верховного Суду від 13.12.2018р. у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018р. у справі № 806/2208/17).
Так, з 01.12.2015р. положення Порядку №1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу", ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015р. відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б "обнулитися" індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Так, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх "місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013).
Із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує, що станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008р. та діяла до 01.03.2018р., тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. № 1013) є січень 2008 року.
З наведеного слідує висновок, що у спірному періоді (з 01.01.2016р. до 28.02.2018р.) повноваження державних органів щодо визначення "місяця підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019р. №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Досліджуючи вказані вище обставини, суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, окрім іншого, регулюються й Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до пункту 6 статті 18 якого вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Згідно з приписами пункту 61 статті 18 Закону України №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.
Крім того, п.6 глави 5 розділу V наказу МВС України №558 від 25.06.2018року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 518 від 21.06.2019р.) передбачено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, в якому військовослужбовець помер) виплачуються сім`ї померлого, а в разі її відсутності - його батькам та утриманцям.
Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло до дня смерті (загибелі) військовослужбовця.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність у загиблого ОСОБА_2 права на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації, яке виникло до дня його загибелі, та неможливість останнім отримати вказану компенсацію у зв`язку із участю у бойових діях та операціях, пов`язаних із захистом Батьківщини під час військової агресії Російської федерації проти України.
Враховуючи пункт 6 глави 5 розділу V наказу МВС України №558 від 25.06.2018року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 518 від 21.06.2019р.), суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як дружина загиблого ОСОБА_2 , має право на отримання індексації його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації.
Тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати 5-им прикордонним загоном Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності 5-го прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2014 року до 26.02.2022 року включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку грошову компенсацію суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством
Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах" затверджено, зокрема "Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку".
Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло з 2012 року, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012р. № 702.
Відповідно до Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку, посади, на яких перебував позивач з 2012 року до 2018 року під час проходження служби, відносяться до посад, виконання обов`язків військової служби на яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням.
Також, у довідці №12/878/33 від 22.08.2022р. 5- го прикордонного загону
(м. Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.27) зазначено, що позивачу з 2012 року до 2018 рік не надавалась відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, не надана відпустка становить 31 календарний день, в тому числі: за час проходження служби у 2014 році 7 днів, за час проходження служби у 2015 році 7 днів, за час проходження служби у 2016 році 7 днів, за час проходження служби у 2017 році 7 днів, за час проходження служби у 2018 році 3 днів.
Таким чином відповідач не заперечує про те, що військовослужбовцю ОСОБА_2 відпустка не надавалася, а тому він мав право на отримання грошової компенсації за відпустку за період роботи з 2014 року до 26.02.2022 року.
При цьому, як вбачається із довідки 12/878/33 від 22.08.2022р. 5- го прикордонного загону (м. Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, посади, на яких перебував військовослужбовець в період з 22.06.2018р. до 26.02.2022р., не входять до переліку військових посад, які дають право на таку відпустку.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу за контрактом у 5-му прикордонному загоні, при цьому, додаток 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 містить посади, на яких ОСОБА_2 працював у період з 22.06.2018р. до 26.02.2022р. (інспекторів прикордонної служби), виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати військовослужбовцю ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період з 2014 року до 26.02.2022 року.
Таким чином, оскільки позивач в розумінні Закону України №2011-XII та наказу №558 є членом сім`ї загиблого (дружиною), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служб,и пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року до 22.06.2018 року включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
З приводу позовних вимог про зобов`язання відповідача провести нарахування додаткової винагороди відносно ОСОБА_2 , військовослужбовця 5-го прикордонного загону, який загинув після введення воєнного стану в Україні (у тому числі, який брав участь у бойових діях або заходах, помер внаслідок отриманих поранень, травм) у розмірі 100 000 гривень в за весь місяць, у якому особа загинула (померла), а саме (28 календарних днів лютого 2022 року), та виплатити дані кошти ОСОБА_1 суд вважає наступне.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в країні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб., який станом на день розгляду цієї справи триває і неодноразово вже продовжувався Указами Президента України та затверджувався Законами України (останній Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», яким затверджено Указ Президента України від 17 травня 2023 року №341 /2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні").
В подальшому, на виконання вимог Постанови №168, адміністрацією Держприкордонслужби України видано наказ від 31.03.2022р. № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168».
Пунктом 2 зазначеного наказу регламентовано термін «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».
Пунктом 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. за №168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Пунктом 7 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022р. № 164-АГ передбачено, що у період дії воєнного стану, до наказу про виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах та: загинули під час такої участі (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень, травм пов`язаних із захистом Батьківщини) - за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану.
Отже, зі змісту перелічених вище норм вбачається, що необхідність прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168» обумовлена введенням воєнного стану з 24.02.2022р. та виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень здійснюється із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах і обмежується періодом дії військового стану.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 , як військовослужбовець НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 24.02.2022р. через збройну агресію з боку рф, брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стриманні збройної агресії ворога. Виконуючи бойове завдання, вірний військовій присязі, він загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після надходження Витягу з протоколу засідання Центральної-військової комісії стосовно майстер-сержанта ОСОБА_2 опрацьовано наказ по НОМЕР_2 прикордонному загону №238-ОС від 27.05.2022р. при виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
На виконання наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022р. №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168», Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внесено зміни до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 14.04.2022р. № 9-аг, яким ОСОБА_2 , у зв`язку з його загибеллю, встановлено виплату додаткової винагороди у сумі 17 857, 14 грн. із розрахунку 100 000.00 грн., пропорційно за місяць, з дати введення воєнного стану в України (з 24.02.2022р. до 28.02.2022р).
Враховуючи, що до 24.02.2022р. померлий ОСОБА_2 не міг приймати безпосередню участь як військовослужбовець у бойових діях або забезпечувати здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, оскільки до тієї дати військовий стан в Україні введено не було, то підстави для виплати дружині загиблого ОСОБА_1 додаткової винагороди за повний місяць відсутні.
Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому за подання позову судовий збір не сплачувала.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Суми) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати 5-им прикордонним загоном Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 , 1983р.н., індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2014 року до 26.02.2022 року включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова