Справа № 580/5861/22
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5861/22 Суддя першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, відповідно до затвердженого начальником управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції списку формування даних для встановлення додаткової доплати на період дії карантину, в сумі 76847 грн 70 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» від 29 квітня 2020 року № 375 за період з березня 2021 по червень 2021 року та з серпня 2021 року по січень 2022 року;

- зобов`язано Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» від 29 квітня 2020 року № 375 за період з березня 2021 по червень 2021 року та з серпня 2021 року по січень 2022 року, включно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник просить врахувати, що додаткова доплата до грошового забезпечення здійснюється за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. Наголошує на тому, що фінансування для здійснення такої доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01 березня 2021 року до 31 січня 2022 року не надходило.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 з 23 жовтня 2017 року перебував на службі в поліції та безпосередньо проходив службу в управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 20 жовтня 2017 року № 427 о/с позивача призначено на посаду поліцейського роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції.

Надалі наказом Департаменту патрульної поліції від 15 червня 2018 року № 568 о/с позивача призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти ТОР управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції з 15 червня 2018 року, наказом від 04 грудня 2019 року № 947 о/с - на посаду інспектора взводу № 2 роти ТОР управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції з 04 грудня 2019 року, а наказом від 20 жовтня 2022 року № 1324 о/с - звільнено зі служби в поліції з 31 жовтня 2022 року за власним бажанням.

ОСОБА_1 12 вересня 2022 року звернувся до Департаменту патрульної поліції із запитом, в якому просив повідомити відомості про виплату додаткової доплати, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, а в разі її невиплати - нарахувати та виплатити за період з 01 січня 2021 року до 31 січня 2022 року.

Листом від 20 вересня 2022 року № 550зі/41/5/05-2022 позивача було повідомлено, що відповідно до наказів начальника Департаменту патрульної поліції йому здійснено доплату за службу в умовах карантину в межах виділених асигнувань на зазначені цілі за січень-лютий 2021 року. Також вказано, що заборгованість зі сплати зазначеної доплати відсутня.

Не погоджуючись із бездіяльністю Департаменту патрульної поліції, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що посада, яку займав позивач, відповідає встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 включений до Списку працівників для встановлення додаткової доплати на період карантину, зокрема на період з березня 2021 року по січень 2022 року. В такому списку наявні відомості про кількість змін протягом яких позивач під час виконання службових обов`язків забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Крім того визначено і розмір доплати, з урахуванням показника пропорційності, визначеного керівником, який у зазначений період був визначений у розмірі від 50% грошового забезпечення кожного місяця.

Суд першої інстанції зауважив, що відповідно до розрахункових листів позивача додаткову доплату до грошового забезпечення, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375, у період з березня 2021 по червень 2021 та з серпня 2021 по січень 2022 року йому не виплачено. Водночас у липні 2021 року позивач отримав додаткову доплату до грошового забезпечення у сумі 7486 грн 36 коп.

У зв`язку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач набув право на отримання відповідної доплати саме за період з березня 2021 по червень 2021 та з серпня 2021 по січень 2022 року.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань для здійснення такої доплати суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, адже вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 вказаного Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Надалі постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) установлено з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - постанова від 29 квітня 2020 року № 375).

Положеннями п. 1 вказаної постанови було установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з п.п. 2, 5 постанови від 29 квітня 2020 року № 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Аналізуючи зазначені норми постанови від 29 квітня 2020 року № 375, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підставою для отримання доплати є сукупність таких умов: особа є поліцейським та забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що позивач в період з 01 березня 2021 року до 31 січня 2022 року займав посаду поліцейського, посадовою інструкцією якого встановлено, що завданнями та обов`язками поліцейського є, зокрема:

- забезпечення ефективної охорони громадського порядку у публічних місцях, під час масових заходів.

- патрулювання в пішому порядку в місцях скупчення людей та/або підвищеної криміногенної обстановки з метою забезпечення публічної безпеки і порядку;

- реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на логістичний пристрій), а також самостійне виявлення правопорушення під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

- у разі необхідності, надання невідкладної допомоги зокрема, домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

- вжиття заходів для визначення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе;

- припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження;

- застосовування заходів адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством;

- затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляння затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках) до підрозділів Національної поліції України.

Таким чином, посада, яку займав позивач, відповідає встановленим постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, що також не заперечується відповідачем.

Як на підставу для відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 скаржник посилається виключно на відсутність фінансування витрат на виплату додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою від 29 квітня 2020 року № 375.

На думку скаржника, відповідно до п. 5 постанови від 29 квітня 2020 року № 375 зазначена доплата виплачується саме за наявності відповідного фінансування з державного та місцевих бюджетів, передбаченого за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами Департаменту патрульної поліції, адже умови, за яких встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення), визначені в п.п. 1, 2 постанови від 29 квітня 2020 року № 375.

У свою чергу п. 5 вказаної постанови вказує лише на джерела фінансування витрат на виплату зазначеної доплати.

Колегія суддів наголошує на тому, що п. 5 постанови від 29 квітня 2020 року № 375 не ставить виникнення права на додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) у залежність від видатків державного та місцевих бюджетів. Натомість зазначена норма права вказує на механізм виділення коштів на зазначені цілі, а саме - шляхом їх передбачення у відповідних бюджетних програмах головних розпорядників бюджетних коштів.

Європейський суд з прав людини у п. 23 рішення від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

У цій справі Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, зазначивши, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що невиконання державним органом своїх зобов`язань через ненадходження коштів від головного розпорядника не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставними в силу того, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою.

Такі висновки викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 820/660/17, від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за період з березня 2021 до червня 2021 року та з серпня 2021 року до січня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 02 лютого 2023 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест