Справа № 200/1417/23
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

08 травня 2023 року Справа №200/1417/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР АГРОЛАЙН» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасувати податкових повідомлень-рішень, -

за участю:

секретаря судового засідання Мухіної Є.О.

від позивача Рєзніченко Т.М. (в режимі відеоконференції)

від відповідача 2 Холявка І.Я. (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «ІНТЕР АГРОЛАЙН» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6007/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 32 347 474,00 гривень, нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 16 173 737,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 6008/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та зменшено розмір від`ємного значення суми ПІДВ на загальну суму 7 637 273, 00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5591/13-01-07-07 від 25.08.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 15 683 574, 00 грн, нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) 3 920 893,50 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5592/13-01-07-07 від 25.08.2022, відповідно до якого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПІДВ за грудень 2021 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПІДВ на рахунок платника у банку у розмірі 1 801 735,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5593/13-01-07-07 від 25.08.2022 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), і зменшення розмір від`ємного значення суми ПДВ на загальну суму 2 922 157,00 грн.

Відповідачем 2 надані до суду клопотання, які підтримано представником у судовому засіданні, про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду та визнання зловживанням процесуальними правами факту подання Приватним акціонерним товариством «Інтер Агролайн» позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав як і у справі № 320/4826/23, що є також підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач 2 також зауважив, що відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідач посилаючись на правову позицію Верховного суду, викладену в судовому рішенні від 26.11.2020 по справі № 500/2486/19, зазначив, що позивачем пропущено 6-місячний строк на звернення до суду, передбачений ч. 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Вказане відповідає позиції Верховного Суду ).

При цьому, як вказав відповідач 2, позивач неодноразово звертався з позовами до адміністративних судів щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 6007/13-01-07-07, № 6008/13-01-07-07 від 06.09.2022, № 5591/13-01-07-07, 5592/13-01-07-07 та № 5593/13-01-07-07 від 25.08.2022. Ухвалами Львівського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 по справі № 380/12546/22, від 21.09.2022 по справі № 380/12480/22, від 12.10.2022 по справі № 380/13341/22, від 29.03.2023 по справі № 380/5606/23 позовна заява поверталась позивачу у зв`язку з самостійним відкликанням, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 380/13460/22 відкрито провадження у справі за позовом, але ухвалою від 09.11.2022 повернуто позивачу у зв`язку з самостійним відкликанням; ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 320/3648/23 повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви; ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 по справі № 320/2848/23 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам щодо її оформлення; ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 по справі № 320/4826/23 позовну заяву залишено без руху та станом на 27.04.2023 не постановлено ухвали про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідач вказує, що по усіх вищезазначених справах позивачем подавалась позовна заява аналогічна тій, що є предметом розгляду у справі № 200/1417/23, що розглядається. При цьому первинне звернення до суду позивач здійснив 09.09.2022 в межах справи № 380/12546/22, тобто негайно після отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а по справі № 380/13460/22 навіть було відкрито провадження у справі, що вказує на відсутність у ПАТ «Інтер Агролайн» будь-яких перешкод у зверненні до суду, в тому числі і у зв`язку з введенням воєнного стану. В межах справи № 320/3648/23 Київським окружним адміністративним судом досліджувалось питання пропуску позивачем строку звернення до суду в яких судом надано оцінку доводам аналогічним вказаним у даній справі та вказано, що посилання на те, що Слов`янська міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій і у зв`язку з їх проведенням не було евакуйовано документацію судом не приймається, оскільки позивачем не надано доказів, що приміщення позивача було зруйновано.

Позивачем у судовому засіданні підтримано викладене у позові клопотання про поновлення строку звернення до суду, вмотивоване тим, що з 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у країні триває режим воєнного стану, відповідно до постанови КМУ від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Слов`янська міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. Місцезнаходженням позивача є м. Слов`янськ, у зв`язку з проведенням бойових дій за яким позивач не мав можливості повністю та своєчасно провести евакуацію як документів, та і електронних носіїв інформації. Крім того, частина приміщення позивача зруйнована, співробітники вимушені евакуюватись самостійно. Вказаним обумовлено несвоєчасне звернення до суду. Крім цього, у судовому засіданні представник позивача зазначила про те, що неодноразове звернення до суду викликано неможливістю сплатити судовий збір.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні щодо загального строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно з п. 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Оскільки норма п. 56.18 ст. 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду, такий строк визначено в п. 2 ст. 122 КАС України, він становить шість місяців.

Наведений висновок узгоджується з викладеним у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19.

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.04.2023 у справі № 640/25800/21 теж зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій врахували висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, та обґрунтовано підсумували, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду також в постанові від 13.04.2023 у справі № 640/25800/21, від 15.03.2023 у справі № 640/5765/22, ухвалі від 16.02.2023 у справі № 120/324/22-а та інших актуальних судових рішення.

Позивач у позові зазначив, що отримав спірні рішення 09.09.2022. До суду із цим позивач звернувся 30.03.2023, тобто, із пропуском 6-місячного строку з моменту, коли дізнався про порушення своїх прав.

Щодо доводів позивача про поважність пропуску строку звернення до суду, то суд бере до уваги твердження відповідача 2 про те, що позивач, отримавши спірні рішення, неодноразово звертався до суду із позовом, аналогічним даному (щонайменше 8 разів, окрім даної справи 200/1417/23, що розглядається).

Тобто, обставини, перелічені позивачем як такі, що ускладнювали звернення до суду, через що ним пропущено строк звернення до суду, не чинили йому перешкоди у таких зверненнях, оскільки вони були реалізовані.

Стосовно тверджень позивача про неможливість сплатити судовий збір при зверненні до суду, що обумовило необхідність звертатися до суду неодноразово, у тому числі, у межах справи № 200/1417/23 поза межами строку звернення до суду, то будь-яких доказів ускладненого майнового стану позивачем суду не надавалось.

Крім цього, у межах справ № 380/12546/22, № 380/5606/23 позивачем відкликались позови до відкриття провадження, в той час, як ухвали про залишення позову без руху, зокрема, через несплату судового збору, судом взагалі не постановлювалися. В межах справ № 380/12480/22, № 380/13341/22 такі ухвали були постановлені, проте позови повертались позивачу також за його заявою, а не через невиконання ухвал про залишення позову без руху та несплату судового збору. У справі № 320/4826/23 судом 08.03.2023 постановлено ухвалу про залишення позову без руху, у тому числі, через несплату судового збору, і станом на тепер відсутні докази відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. Водночас, позивачем не обґрунтовано неможливості усунути недоліки у справі № 320/4826/23, не надано пояснень, чому не було сплачено судовий збір, а в той час як у межах справи № 200/1417/23 позивачем судовий збір оплачено. До цього ж, як вбачається з процесуальних документів по справі № 380/13460/22, ухвалою від 03.10.2022 позов залишено без руху через несплату судового збору, але ухвалою від 17.10.2022 провадження в цій справі відкрито, в ухвалі зазначено, що позивач вимоги ухвали про залишення позову без руху виконав, недоліки позовної заяви усунув. При цьому, ухвалою від 09.11.2022 в цій справі позов залишено без розгляду знов у зв`язку з його самостійним відкликанням позивачем.

Доводи позивача про те, що позови подавались до судів у різних областях (Львівська, Київська, Донецька) через переїзди товариства та у зв`язку з чим, - неможливість брати участь у розгляді справ, суд також не приймає, оскільки зокрема участь у справі № 200/1417/23, що розглядається, позивач бере в режимі відеоконференції, особисто до суду представник позивача не з`являвся, тобто віддалене місцезнаходження суду від місця розташування представника позивача не свідчить про неможливість брати участь у справі. До цього ж, в суду відсутні докази про, зокрема, відмову судами позивачу у інших перелічених справах брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, про постановлення ухвал щодо неможливості розгляду справи через місцезнаходження позивача у іншій області, про передачу справ до іншого суду з цієї обставини тощо.

Отже, позивачем не наведено поважних причин пропуску ним строку звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

При цьому необхідно враховувати, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Безпідставне поновлення строку є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (справи Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії рішення від 21.02.1986 справа, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами незнання про порушення своїх прав або неможливості своєчасного звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

На думку Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" (2006) необхідно досліджувати, чи можна вважати перебіг строку прогнозованим з точки зору заявника.

З огляду на таке, у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити.

Встановлення після відкриття провадження факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного та не наведення позивачем причин, які б свідчили про поважність його пропуску згідно з вимогами ч. 3 ст. 123 КАС України зобов`язує суд залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 240 КАС України позивач у разі залишення позову без розгляду не позбавлений права звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР АГРОЛАЙН» про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позову без розгляду, - задовольнити.

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР АГРОЛАЙН» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без розгляду .

Роз`яснити позивачеві, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У підготовчому судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.05.2023.

Суддя А.С. Михайлик