Справа № 500/4421/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4421/22 пров. № А/857/3137/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року (суддя першої інстанції Черпенюк О.В., м. Тернопіль, повний текст складено 20.01.2023)

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 №20; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу період роботи за суміщенням з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технічному училищі Тернопільського державного технічного університету та нарахувати і виплатити грошову допомогу в розмірі десяти пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 №20 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя) та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3992,40 грн, у тому числі витрати по сплаті судового збору 992,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу 3000,00 грн.

Не погодившись із рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Просить скасувати оскаржене рішення від 20.01.2023 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначило, що період роботи позивачки з 01.03.2001 по 30.06.2009 неможливо зарахувати до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, оскільки посада «завідувач відділу» для вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації не передбачена постановою та згідно п.7-1 Закону №1058-IV відсутній необхідний страховий стаж. Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (зі змінами, внесеними постановою від 26.09.2002 № 1436 ). Цей Перелік є вичерпним і застосовується тільки для осіб, які працюють або працювали в цих закладах і на зазначених посадах. Розділом 1 «Освіта» вищевказаного Переліку передбачено загальноосвітні навчальні заклади: учителі, директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. У вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах передбачено посади «директори, їх заступники з навчально виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Отже, за матеріалами пенсійної справи у позивача недостатньо стажу роботи, що дає право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій та відсутні підстави для її виплати.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.06.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.98 зворот).

15.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 99, 115).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 №20 ОСОБА_1 відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю спеціального стажу. У вказаному рішенні зазначено, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 до спеціального стажу роботи, оскільки посада «завідувач відділу» у вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації не передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (а.с.43-45, 97).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.09.2022 (а.с.18-19, 61).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII. З урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя) та інших періодів роботи позивача, спеціальний страховий стаж ОСОБА_1 складає більше 30 років і є достатнім для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV. Надані позивачем документи підтверджують її право на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, оскільки наявні усі обов`язкові передумови для виникнення права на її отримання, а саме: наявність у ОСОБА_1 необхідного спеціального стажу роботи (більше 30 років); вихід позивача на пенсію з посади в закладах та установах державної або комунальної форми власності; неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Відповідно до п. «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 установлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік №909).

Відповідно до п.5 Порядку №1191 /грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах, й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а.

Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік №909).

За змістом розділу 1 Освіта Переліку №909 право на пенсію за вислугою років мають, зокрема, викладачі вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів.

Згідно запису №5 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач 24.08.1987 прийнята на посаду викладача української мови і літератури у Зборівське середнє профтехучилище №30 (в подальшому - Зборівське технічне училище Тернопільського державного технічного університету, Зборівський технікум Тернопільського державного технічного університету, Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя).

У спірний період з 01.03.2001 по 30.06.2009 працювала на умовах контракту завідувачем відділу молодших спеціалістів у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя) (записи №8, №10, а.с.12-13, 86 зворот - 87, 125 зворот - 126).

Відповідно до запису №13 у трудовій книжці позивача вказано на недійсність запису №8 та зазначено про переведення ОСОБА_1 на посаду зав.відділенням молодших спеціалістів на умовах укладеного з нею контракту та за суміщенням викладач української мови та літератури. Підстава: наказ ТДТУ від 01.03.2001 №72а-03 (а.с.13, 87-88, 126).

За змістом довідки від 19.07.2022 №14, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Зборівський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя», ОСОБА_1 дійсно працює в даному навчальному закладі з 24.08.1987 на посаді викладача української мови і літератури (наказ від 24.08.1987 №49-К), а з 01.03.2001 переведена на посаду зав.відділенням молодших спеціалістів на умовах укладеного з нею контракту та за суміщенням викладач української мови і літератури (наказ ТДТУ від 01.03.2001 №72а-03). 30.06.2009 звільнена з роботи у зв`язку із закінченням терміну дії контракту (наказ від 30.06.2009 №392-03) та 01.07.2009 прийнята на посаду викладача української мови і літератури (наказ від 30.06.2009 №392-03), на якій працює по даний час. Довідка видана на підставі книг наказів за 1987, 2001, 2009 роки (а.с.63).

Актом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.09.2022 №1900-1103-1/4054 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.03.2001 по 30.06.2009 працювала на посаді зав.відділенням молодших спеціалістів та за суміщенням викладачем української мови і літератури з таким річним педнавантаженням:

2001-2002 навчальний рік - 518 годин;

2002-2003 навчальний рік - 436 годин;

2003-2004 навчальний рік - 354 годин;

2004-2005 навчальний рік - 300 годин;

2005-2006 навчальний рік - 382 годин;

2006-2007 навчальний рік - 388 годин;

2007-2008 навчальний рік - 388 годин;

2008-2009 навчальний рік - 388 годин (а.с.16-17, 94 зворот).

Вказані відомості стверджуються також довідкою від 06.06.2022 №08, виданою Відокремленим структурним підрозділом «Зборівський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя» (а.с.14, 68).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №442/456/17, сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

У пункті 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78, зазначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Зарахування роботи на посаді викладача (у тому числі й у позашкільному закладі освіти) до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).

Отже, враховуючи, що у період з 01.03.2001 по 30.06.2009 позивач працювала за сумісництвом на посаді викладача з обсягом роботи більше ніж 180 годин на навчальний рік, то такий період слід зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.

Безпідставними є доводи апелянта, що лише стаж за основним місцем роботи враховується до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а робота за сумісництвом не враховується до такого стажу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 №20 про відмову у зарахуванні позивачу до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, періоду роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя) є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати вказаний період роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 роки 1 місяць 15 днів, спеціальний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років - 28 років 5 місяців 9 днів (а.с.133 зворот, 136).

При цьому законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону №1788-XII.

Отже, з урахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету (в подальшому - Зборівський коледж Тернопільського державного технічного університету ім. І.Пулюя) та інших періодів роботи позивача, які не оспорюються відповідачами, спеціальний страховий стаж ОСОБА_1 складає більше 30 років і є достатнім для призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Надані позивачем документи підтверджують її право на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, оскільки наявні усі обов`язкові передумови для виникнення права на її отримання, а саме: наявність у ОСОБА_1 необхідного спеціального стажу роботи (більше 30 років); вихід позивача на пенсію з посади в закладах та установах державної або комунальної форми власності (що не заперечується відповідачами); неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії (що також не заперечується відповідачами).

Таким чином, суд першої інстанції з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача правильно задовольнив позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 №20 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій період роботи з 01.03.2001 по 30.06.2009 на посаді викладача у Зборівському технікумі Тернопільського державного технічного університету та здійснити нарахування і виплату вказаної грошової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат сторонами не оскаржене. Також в апеляційній скарзі відповідач не наводить доводів та міркувань незаконності рішення в цій частині. Тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар