Справа № 320/4355/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Справа № 320/4355/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Горегляд Д.В.,

Позивача ОСОБА_1 ,

Представника Позивача Марківа Н.В.,

Представниці Відповідача Мірошниченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління поліції охорони в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління поліції охорони в м. Києві

про визнання протиправним та скасування наказу,

поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України за № 93 о/с від 17.03.2022 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія (ККП-5162) взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді, яку він обіймав до незаконного звільнення, та яка відповідає рівню його кваліфікації, досвіду, діловим і особистим якостям, спеціальному званню старший сержант поліції з 17.03.2022;

- стягнути з Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %.

Також у своєму позову ОСОБА_1 просив суд у частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 (один) місць допустити негайне виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що ним не було вчинено дисциплінарний проступок, за який його притягнуто до відповідальності.

При цьому Позивач зазначив, що місце служби було ним залишено за попереднім погодженням з безпосереднім керівництвом для евакуації членів його сім`ї і що в наступному через неможливість у зв`язку з тим, що він опинився в окупації і не мав можливості повернутись до місця служби у м. Київ саме за вказівкою свого безпосереднього керівника він звернувся до наближеного підрозділу поліції для підпорядкування за місцем фактичного знаходження.

Водночас Позивач вказав, що йому не було відомо, на підставі яких фактів і обставин ініційоване службове розслідування, оскільки дисциплінарна комісія не повідомляла про перебіг службового розслідування, не надала можливості подати письмові пояснення щодо обставин та подій та порушила його право на захист під час дисциплінарного провадження.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України № 93 о/с від 17.03.2022 про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія ( ККП-5162) взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу;

- поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського-водія взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу з 18.03.2022;

- стягнуто з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.03.2022 по 04.10.2022 у розмірі 102 210,51 грн без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що Позивач у період з 27.02.2022 до середини березня 2022 року за погодженням з безпосереднім керівництвом перебував у розпорядженні відділення поліції № 1 смт Баришівка Броварського району, де отримав зброю, ніс службу та виконував покладені на нього обов`язки.

Водночас суд зазначив, що Позивач не ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків і в період з 27.02.2022 по 15.03.2022 з незалежних від нього причин був позбавлений можливості прибути за місцезнаходженням Управління поліції охорони в м. Києві.

При цьому суд також дійшов висновку, що Відповідачем не було дотримано процедуру проведення службового розслідування у відношенні Позивача, зокрема без повідомлення Позивача та надання йому можливості подати свої пояснення щодо відповідних обставин.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, стверджуючи, що Позивач вчинив дисциплінарний проступок, за який його було притягнуто до відповідальності.

При цьому Апелянт зазначив, що від поліцейського, щодо якого є підтвердні дані про самовільне залишення місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення в ході службового розслідування не відбираються і поліцейський вважається таким, що відмовився від їх надання.

Разом з тим Апелянт вказує, що в березні 2022 року поштове сполучення з адресою реєстрації Позивача було відсутнє, а іншої інформації про своє місце перебування ОСОБА_1 до Печерського РВ УПО не надав.

Також Апелянт зауважує, що 13.03.2022 старший інспектор Печерського РВ УПО капітал поліції Ніколенко В. в телефонній розмові з Позивачем довів йому до відома вимоги наказу № 190 від 13.03.2022 щодо прибуття за місцем несення служби та повідомив наслідки його невиконання, але ОСОБА_1 такі вимоги проігнорував.

Апелянт наголошує, що Позивач свідомо не виконав наказ свого керівництва, не повернувся за місцем несення служби і будь-яких підтверджуючих документів щодо місця свого перебування до Печерського РВ УПО не надав.

Крім того Апелянт звертає увагу на те, що відстань від місця проживання Позивача до Печерського РВ УПО є значно коротшою (32,8 км), ніж до відділення поліції № 1 смт Баришівка Броварського району (58,1 км), куди Позивач, за твердженням Апелянта, сам себе відрядив.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2022 та від 13.02.2023 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому у своєму відзиві Позивач зазначає, що на його думку, апеляційна скарга Відповідача є проявом особистих неприязних відносин до нього.

Водночас Позивач стверджує, що відстань від його місця проживання до відділення поліції № 1 смт Баришівка Броварського району становить 15 км, а не 58,1 км і зазначає, що з лютого по квітень його село та всі дороги звідти на Київ були окуповані, що є загальновідомою інформацією, а маршрути, які роздруковані Апелянтом - недоступні.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 витребувано додаткові докази у справі.

7. 21.03.2023 від Відповідача надійшли додаткові докази у справі.

8. У судовому засіданні представниця Відповідача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, з підстав, наведених у відзиві, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Свідок ОСОБА_2 , який є начальником відділу, в якому позивач проходив службу, та полковником поліції, у судовому засіданні пояснив, що він, як керівник Позивача, надав йому дозвіл на залишення служби на добу, але через добу Позивач не повернувся на місце несення служби та на зв`язок виходив лише 1-2 рази, переважно з ініціативи керівництва.

Свідок ОСОБА_3 , який є старшим інспектором та капітаном поліції, пояснив суду, що Позивач на місце несення служби повернувся лише в березні 2022 року, на зв`язок виходив у телефонному режимі, у вайбері надсилав рапорт щодо проходження служби у Броварському відділі поліції. Також ОСОБА_3 зазначив, що особисто він не перевіряв, чи відповідає інформація, вказана Позивачем у його рапорті, дійсності, а з Броварського відділу поліції відповідних даних отримано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ, 27.07.2001 Позивачем прийнято присягу працівника органів внутрішніх справ.

Наказом Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України від 07.11.2015 № 1о/с (по особовому складу), відповідно до пункту 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року по Печерському РВ ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання прапорщик міліції, поліцейським -водієм, присвоївши йому спеціальне звання старший сержант поліції.

Посадовими особами Печерського РВ УПО в м. Києві було складено акти про відсутність на службі без поважних причин старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія роти реагування Печерського РВУПО в м. Києві від 28.02.2022, 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022. 05.03.2022, 06.03.2022, 07.03.2022, 08.03.2022, 09.03.2022, 10.03.2022, 11.03.2022, 12.03.2022, 13.03.2022, 14.03.2022, 15.03.2022.

13.03.2022 командиром взводу № 2 роти реагування Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві майором поліції В. Бачинським оформлено довідку про те, що 28.03.2022 по 13.03.2022 ОСОБА_1 у телефонних розмовах за номером мобільного телефону з ним постійно говорив, що він не має змоги приїхати у зв`язку з тимчасовою окупацією території та проблемами з автотранспортного сполучення.

13.03.2022 старший інспектор Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві капітан поліції В. Ніколенко склав довідку про те, що ним 13.03.2022 в телефонній розмові за номером телефона Позивача було доведено старшому сержанту поліції ОСОБА_1 наказ НП України від 10.03.2022 року № 190 та про наслідки щодо його невиконання. Даний працівник не підпадає в категорію згідно пункту 1 наказу НП України № 190 від 10.03.2022.

15.03.2022 начальником Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві підполковником поліції А. Шкляренко сформовано доповідну записку на ім`я начальника Управління поліції охорони в м. Києві полковнику поліції Андрієвського А. про те, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , поліцейський - водій взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві 24.02.2022 до Печерського районного відділу Управління по сигналу «Тривога», а 27.02.2022 звернувся з проханням покинути підрозділ та поїхати за місцем проживання, на декілька годин для вирішення побутових питань. Його прохання було погоджено, але вище вказаний працівник до місця несення служби до цього часу не прибув. Того ж дня командира взводу № 2 роти реагування відділу Бачинський В.В зателефонував старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (моб. тел. НОМЕР_1 ), який повідомив що, перебуває за адресою: АДРЕСА_1 та не може повернутися до підрозділу, у зв`язку з начебто з тимчасовою окупацією села. На зв`язок виходить та в телефонних розмовах повідомляє, що не має змоги приїхати у зв`язку з тимчасовою окупацією території та проблемами з автотранспортного сполучення.

З 28.02.2022 по 13.03.2022 ОСОБА_1 у телефонних розмовах з Бачинським В.В. постійно говорив, що не має змоги приїхати у зв`язку з тимчасовою окупацією території та проблемами з автотранспортного сполучення.

13.03.2022 старшим інспектором відділу капітаном поліції Ніколенком В.В. у телефонній розмові за номером моб. тел. НОМЕР_1 , було доведено старшому сержанту поліції ОСОБА_1 до відома наказ НП України від 10.03.2022 № 190 та наслідки щодо його невиконання. Даний працівник не підпадає в категорію згідно пункту 1 наказу НП України № 190 від 10.03.2022.

Відповідно до резолюції проставленої на вказаній доповідній записці начальником Управління поліції охорони в м. Києві А. Андрієвським зобов`язано посадових осіб провести за даним фактом службове розслідування.

15.03.2022 посадовими особами Печерського РВ УПО м. Києві оформлено акт фіксації відмови від надання письмових пояснень, зокрема відмови ОСОБА_1 від надання письмових пояснень про відсутність на службі. У зв`язку з початком проведення службового розслідування щодо даного факту 15.03.2022 ОСОБА_5 в телефонній розмові було запропоновано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо відсутності на службі поліцейського-водія взводу № 1 РР Печерського РВ УПО в м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Згідно відмітки на вказаному акті, акт не зареєстрований у зв`язку з тим, що канцелярія Печерського РВ УПО в м. Києві під час воєнного стану не працювала.

Наказом Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України від 15.03.2022 № 77 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом того що з 24 лютого по 15 березня 2022 року за місцем несення служби не прибули та під перелік визначених пунктом 1 наказу НПУ від 10.03.2022 №190 не підпадають наступні працівники поліції: старший інспектор відділу кадрового забезпечення Управління поліції охорони в м. Києві підполковник поліції Шмигановська А.В. ; поліцейський взводу №2 роти охорони об`єкті та публічної безпеки Оболонського РВ Управління поліції охорони в м. Києві старший сержант поліції Гайдай О.О. ; поліцейський взводу №2 роти охорони об`єкті та публічної безпеки Оболонського РВ Управління поліції охорони в м. Києві старший сержант поліції Михайленко М.М. ; поліцейський -.водій взводу №1 роти реагування Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві старший сержант поліції ОСОБА_1 ; поліцейський взводу №3 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві капрал поліції Тимощук М.О.

16.03.2022 начальником Управління поліції охорони в м. Києві підполковником поліції А. Андрієвським затвердженого висновок службового розслідування за фактом безпідставного невиходу на службу окремих поліцейських УПО в м. Києві.

У вказаному висновку встановлено, що 15.03.2022 до Управління поліції охорони в м. Києві (далі - Управління) надійшли доповідні записки керівників районних підрозділів Управління про те, що окремі підпорядковані їм поліцейські, з 24.02.2022 по теперішній час, безпідставно відсутні на службі.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що Указом Президента України від 23.02.2022 № 63/2022 «Про введення надзвичайного стану в окремих регіонах України», у місті Києві та на території всіх областей України, за виключенням Донецької та Луганської областей, з 00 годин 00 хвилин 24 лютого 2022 року введено надзвичайний стан строком на 30 діб.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», з метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та місті Києві, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції вказано перевести особовий склад на посилений варіант службової діяльності на час дії правового режиму надзвичайного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05.30 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний

З урахуванням зазначених обставин, 24.02.2022, о 05.30, особовий склад Управління та підпорядкованих районних підрозділів Управління, було піднято за сигналом «Тривога».

По прибуттю до місць несення служби, особовий склад, особовий склад було озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплексу завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Кожен поліцейський, вступаючи на службу в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові, а саме, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, окремі поліцейські Управління та його районних підрозділів із введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану, до місць дислокації підрозділів за місцем проходження служби не прибули, не озброїлись та від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави самоусунулись.

Наказом Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» пунктом 3 цього наказу зобов`язано поліцейських, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 (Поліцейські, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме: поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення); поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька) цього наказу, невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Крім того, у вказаному висновку зазначено, що поліцейський - водій взводу № 1 роти реагування Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві старший сержант поліції Вовк В.В. (0024964) 15.01.1980 року народження, уродженець Вінницької області, освіта середня, в ОВС з 17.02.2001, у поліції з 07.11.2015, на займаній посаді з 01.02.2017, діючих дисциплінарних не має, 24.02.2022 прибув до підрозділу за сигналом «Тривога».

Також у висновку встановлено, що 27.02.2022 Позивач звернувся до керівництва Печерського РВ Управління з проханням покинути підрозділ на декілька годин та поїхати за місцем проживання для вирішення побутових питань. Його прохання керівництвом було погоджено, але ОСОБА_1 у визначений час до підрозділу не повернувся.

Разом з тим, у висновку зазначено, що цього ж дня командир взводу Печерського РВ майор поліції Бачинський В.В. зателефонував ОСОБА_1 з метою встановлення його місце знаходження та інформування про необхідність негайного повернення до підрозділу. Останній вказав, що перебуває по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та не може повернутися до підрозділу, в зв`язку з начебто тимчасовою окупацією населеного пункту проживання.

З 28.02.2022 по 13.03.2022 ОСОБА_1 в телефонних розмовах з Бачинським В.В. постійно говорив, що не має змоги прибути до підрозділу, в зв`язку з окупацією території його перебування та відсутністю транспортного сполучення з містом Києвом.

Станом на 15.03.2022 до підрозділу Позивач так і не прибув. Прибувати до підрозділу відмовився.

ОСОБА_1 вимоги наказу НПУ від 10.03.2022 № 190 доведені в телефонному режимі.

Під перелік пункту 1 наказу НПУ від 10.03.2022 № 190, не підпадає.

За фактом відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин складені відповідні акти.

На підставі викладеного висновку дисциплінарна комісія дійшла висновку, що Позивачем вчинено дисциплінарний проступок, що полягає в порушенні вимог пп. 1, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ розділу ІІІ Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 № 1560, самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а тому рекомендувала, керуючись ст.ст. 11, 12, 13 та ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейського - водія взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України від 16.03.2022 № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Управління поліції охорони в м. Києві» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пп, 1, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 № 1560, самоусуненні від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, керуючись ст.ст. 11, 12, 13 та ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейського - водія взводу №1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України від 17.03.2022 № 93 о/с (по особовому складу), відповідно Закону України «Про Національну поліцію», згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0024964), поліцейського-водія (ККП-5162) взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу, з 17 березня 2022 року звільнено зі служби в поліції.

10. Позивач, вважаючи такий наказ протиправним, а своє право на працю - порушеним, звернувся до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст. 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 7 та в частині першій статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону № 580-VIII).

Статтею 13 Закону № 580-VIII визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до частин першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно зі ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, метою яких є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил № 1179 установлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил № 1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно зі ст.ст. 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у тому числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку № 893.

Також вказаним Порядком № 893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону № 580-VIII керівники територіальних органів поліції (в тому числі ГУНП в Чернігівській області) призначаються на посади та звільняються з посад керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.

Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Разом з тим, особа, як ступає на службу до органів поліції та приймає відповідну Присягу, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що під час дії воєнного стану, зокрема у період з 28.02.2022 по 15.03.2022 Позивач був відсутній на службі за місцем розташування підрозділу, в якому він проходив службу, а саме - Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві, та не виконував покладені на нього обов`язки.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування і доказів зворотного ані під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження ОСОБА_1 не надано.

14. Доводи Позивача про те, що в період з 27.02.2022 по 18.03.2022 він перебував у розпорядженні відділенні поліції № 1 (с. Баришівка) Броварського району управління поліції ГУ НП в Київській області, де отримав зброю, апеляційний суд відхиляє, оскільки жодною нормою чинного законодавства поліцейському не надано повноважень самостійно, вільно визначати місце несення ним служби, зміну підрозділу, самостійно усуватися від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Втім такого наказу, зокрема щодо переведення/призначення/відрядження Позивача на службу до відділенні поліції № 1 (с. Баришівка) Броварського району управління поліції ГУ НП в Київській області, керівництвом не приймалося. Зворотного Позивачем не доведено, а довідка від 20.03.2022 № 276/109/1301/01-22, на яку він посилається не є належним доказом переведення/призначення/відрядження Позивача на службу до вказаного ним відділенні поліції, оскільки законодавством не передбачено переведення/призначення/відрядження поліцейського на службу з одного органу поліції до іншого на підставі довідки та/або усного погодження керівництва, про яке стверджує Позивач, що разом з тим також не підтверджується належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.

Доводи Позивача про те, що він надсилав рапорт про проходження служби у Броварському відділі поліції, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки написання поліціантом рапорту свідчить лише про наявність у нього відповідного волевиявлення щодо проходження служби в іншому підрозділі, але правовою підставою для відповідного переведення є наказ керівництва, що має бути прийнятий на підставі такого рапорту. Втім, як було встановлено вище, відповідний наказ у відношенні Позивача не приймався Відповідачем, а отже підстави для проходження ОСОБА_1 служби в будь-якому іншому підрозділі, ніж у Печерському РВ УПО в м. Києві, були відсутні.

15. Посилання Позивача на п. 1 наказу НП України від 10.03.2022 № 190 судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки в цьому випадку відсутні правові підстави перебування Позивача поза межами місця несення служби (Печерське РВ м. Києва) станом на час прийняття такого наказу.

У контексті аналізу наведених доводів Позивача судова колегія зазначає, що ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження Позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що продовж усього періоду з 27.02.2022 по 15.03.2022, зокрема безпосередньо 27.02.2022, тобто в день, коли за твердженням Позивача йому було надано усний дозвіл керівництва залишити на кілька годин (як він сам зазначає) місце несення служби для евакуації родини до с. Перемога Київської області, відповідний населений пункт був в окупації та/або що траса в напрямку м. Києва була перекрита.

Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 с. Перемога Київської області визнана територією, на якій бойові дії велися з 09.03.2022.

Відповідно до інформації з мережі Інтернет, джерело - «Вікіпедія», під час російського широкомасштабного вторгнення в Україну село було окуповане російськими військами з 28 лютого до 30 березня 2022 року.

Втім, Позивачем не доведено відсутність у нього можливості повернутися до місця несення служби безпосередньо 27.02.2022, а його доводи про те, що одразу після прибуття 27.02.2022 до с. Перемога Київської області його автомобіль зламався, не підтверджуються жодними доказами.

Водночас, згідно з вимогами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а отже не може засновуватися на припущеннях.

16. Також колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач, стверджуючи про окупацію с. Перемога та відсутність у нього можливості прибути за місцем несення служби (м. Київ, відстань близько 30 км), зазначає, що він прибув до іншого підрозділу поліції в с. Баришівка, що розташовано на відставні понад 50 км від с. Перемоги. Тож, такі доводи є нелогічними і необґрунтованими.

17. Окрім вищенаведеного, аналізуючи доводи Позивача, судова колегія ще раз наголошує, що Позивач, приймаючи Присягу поліцейського та перебуваючи на службі в поліції, повинен був усвідомлювати та розуміти підвищені вимоги до його поведінки, зокрема щодо відповідального ставлення до виконуваних ним обов`язків, що передбачає пріоритет інтересів служби понад власними інтересами, тим більше, у період воєнного стану.

18. Самовільне залишення Позивачем місця проходження служби, невиконання покладених на нього обов`язків та нехтування інтересами служби, що включають інтереси Держави, в умовах воєнного стану та збройної агресії ворога, унеможливлює подальше проходження ним служби в органах поліції та є достатньою правовою підставою для застосування до нього найсуворішого заходу дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

19. Твердження Позивача про те, що Відповідачем порушено порядок звільнення зі служби в поліції, зокрема не відібрано письмові пояснення під час проведення службового розслідування, не надано висновок службового розслідування, не видано наказ про звільнення та трудову книжку в день звільнення, колегія суддів відхиляє, оскільки, як було встановлено вище, Позивач самовільно залишив місце несення служби.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що згідно з частиною четвертою статті 27 Дисциплінарного статуту від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Крім того, приписами ст. 64 Конституції України не виключається можливість обмеження трудових прав громадян (права на працю) під час дії воєнного стану.

Водночас апеляційний суд відзначає, що як було встановлено вище та підтверджується матеріалами справи, службове розслідування у відношенні, зокрема ОСОБА_1 , було призначено та проведено Відповідачем, відповідно до процедури, регламентованої чинним законодавством.

20. Тож, за виниклих обставин, колегія суддів вважає, що Відповідачем правомірно, виважено та обґрунтовано застосовано до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції і обставини щодо порушення процедури притягнення до такого виду відповідальності не спростовують факту вчинення Позивачем відповідного дисциплінарного проступку та в цьому випадку не можуть бути достатньою правовою підставою для скасування оскаржуваного ним наказу.

Водночас колегія суддів зазначає, що виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж формальних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність рішення, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18.

Крім того, аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається Позивач, не спростовують факту вчинення ним саме того дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності, та не впливають правомірність спірного наказу Управління поліції охорони в м. Києві НП України.

21. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

22. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій справі та вважає, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

23. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

24. Таким чином апеляційна скарга Управління поліції охорони в м. Києві підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

25. Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в м. Києві - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова