Справа № 520/5814/22
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 травня 2023 року справа №520/5814/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час

навчання у вищому військовому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 156 001,03 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у сумі 156 001,03 грн., яка утворилася у зв`язку з невиконанням умов контракту про здобуття освіти. Відповідачем у добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач просить вказану суму стягнути з відповідача у судовому порядку.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі.

Суд звертає увагу, що 03.08.2022, 21.09.2022, 29.09.2022, 27.10.2022, 03.01.2023 та 16.01.2023 на виконання вимог частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд надіслав на електронну адресу відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Харківській області запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . У позовній заяві позивач зазначив, що місцем проживання вказаної особи є: АДРЕСА_1 .

Крім того, вказаний запит суд надсилав засобами поштового зв`язку на адресу відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Харківській області, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке вручено уповноваженій особі - 07.12.2022.

На електронну адресу суду 17.01.2023 відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Харківській області надіслано відповідь на запит, якою підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 позовну заяву позивача залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів надсилання відповідачу позовної заяви та додані до неї документи.

На адресу суду у строк, встановлений судом, надано докази про те, відділенням поштового зв`язку "Укрпошта" №61023 відмовлено у відправленні листа за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки у даному населеному пункті відділення пошти не працює. У зв`язку з вказаним, відповідачем здійснено оголошення на офіційному сайті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням осіб.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі оприлюднена в єдиному державному реєстрі судових рішень 01.02.2023.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, враховуючи неможливість направлення судової кореспонденції, суд вжив додаткові заходи для належного сповіщення відповідача про розгляд цієї справи за його участі шляхом розміщення оголошення на сайті Харківського окружного адміністративного суду та офіційному веб-порталі судової влади України у порядку статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У період з 29.03.2023 по 07.04.2023 та з 08.04.2023 по 10.04.2023 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 19.07.2021 по 28.06.2022, що зазначено у позовній заяві позивача.

Між відповідачем, Міністерством оборони України в особі Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба 28.06.2022 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Положеннями вказаного контракту передбачено, що відповідач зобов`язується відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною дев`ятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, положеннями вказаного контракту передбачено, що виконавець, яким у даному випадку є позивач, добровільно бере на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов договору, або невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану).

Наказом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 27.06.2022 №174, зокрема, відповідача відраховано від подальшого навчання за недисциплінованість та відповідно до пункту 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» припинено чинність дії контракту через службову невідповідність з 28.06.2022.

Доказів утрати юридичної сили згаданим наказом з будь-якої причини матеріали справи не містять.

Згідно з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача фактична сума витрат, пов`язаних з утриманням курсанта (відповідача) становить 156 001,03 грн.

Вказаною довідкою конкретизовано структуру витрат на утримання під час навчання, а саме: витрати по грошовому забезпеченню 123 943,90 грн., витрати по продовольчому забезпеченню 18 314,10 грн., витрати по медичному забезпеченню 1393,36 грн., витрати по речовому забезпеченню 4928,22 грн., витрати на комунальні послуги та спожитих енергоносіїв 7421,45 грн.

Доказів ознайомлення відповідача з вказаним розрахунком матеріали справи не містять.

У зв`язку з достроковим розірванням контракту, позивач вважає, що у відповідача виник обов`язок відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі №820/5761/15, у яких зазначені спори мали вирішуватись за правилами ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон України №2232-ХІІ).

Відповідно до статті 24 Закону України №2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно частини десятої статті 25 Закону України №2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати), визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі по тексту - Порядок №964).

Відповідно до положень пункту 7 Порядку №964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється у судовому порядку.

Відтак, за наведеного правового регулювання, право на звернення до суду у позивача у даній справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №340/685/19 та у постанові від 10.10.2019 у справі №140/721/19.

Водночас, на виконання вимог пункту 3 Порядку №964, наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 №863/14130, затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі- по тексту - Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 Порядку розрахунків витрат, у разі дострокового розірвання контракту, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.

Відтак, правильне вирішення спору у справі залежить від того, чи було відповідача ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку №964 та Порядку розрахунку витрат, та запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

За наведеного, позивач був зобов`язаний здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у цьому ВНЗ, зазначити загальну суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат.

У випадку, якщо відповідач відмовився б здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній може звернутися до суду.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо ознайомлення відповідача із розрахунком витрат та відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.

При цьому обґрунтовуючи позовну заяву, позивач взагалі не зазначає про обізнаність чи необізнаність відповідача щодо виникнення у нього обов`язку відшкодувати витрати, пов`язаних із його утриманням у ВНЗ.

Суд звертає увагу, що складений позивачем розрахунок, не містить дати та номеру, вказані графи не були заповнені, крім того, вказаний розрахунок не містить підпису відповідача, що мало б свідчити про його ознайомлення із сумою таких витрат, а тому позивачем не доведено факту відмови відповідача у відшкодуванні відповідачем витрат належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що зазначенні висновки суду не є перешкодою для реалізації позивачем свого права на звернення до суду у випадку, якщо ним буде додержано наведені приписи чинного законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба () до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА