Справа № 560/7612/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7612/23
УХВАЛА

іменем України

08 травня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасувати рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить:

- визнати дії Новоушицької селищної ради, що виразилися у не розгляді заяви про падання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок сформованої земельної ділянки, що розташована на території Куражинського старостинського округу, Новоушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, кадастровий номер :07:001:0143, яка була подана 12 березня 2021 року ОСОБА_1 незаконними.

- рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 29 квітня 2021 року, в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143, скасувати;

- рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 "Про падання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 25 березня 2021 року, в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143, скасувати;

Позов мотивований тим, що позивач 12.03.2021 року звернувся до Новоушицької селищної ради із заявою про надання дозволу па розробку проекту землеустрою за рахунок сформованої земельної ділянки, що розташована на території Куражинецького старостинського округу Новоушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, кадастровий номер :07:001:0143.

17.03.2021 із заявами аналогічного змісту звернулися ОСОБА_3 , та 30.03.2021 ОСОБА_2 .

Рішенням Х сесії Новоушицької селищної ради VIII скликання № 26 від 25 березня 2021 року надано дозвіл громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність за рахунок частини сформованої земельної ділянки із кадастровим номером :07:001:0143, за списком згідно з додатком 1, а саме: відповідні дозволи надано ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 .

Рішенням Х сесії Новоушицької селищної ради VIII скликання № 36 від 29 квітня 2021 року "Про падання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" надано дозвіл громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною цільового призначення за рахунок частини сформованої земельної ділянки із кадастровим номером :07:001:0143, за списком згідно з додатком 1, а саме: відповідний дозвіл надано ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що в цей же час його заява, аналогічна заявам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на розгляд сесії у встановлений строк взагалі не виносилася.

Зазначає, що рішеннями ХIV сесії Новоушицької селищної ради ХIII скликання № 26 та № 36 від 29 липня 2021 року затверджено проекти землеустроїв земельних ділянок на які надавалися дозволи на виготовлення проектів землеустроїв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Вказує, що 19 серпня 2021 року право власності ОСОБА_3 , на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

10 вересня 2021 року право власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0150 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач, вважаючи, що дії Новоушицької селищної ради є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси, звернувся в суд з даним позовом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за вказаною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Водночас, за визначенням термінів, наведених у ч. 1 ст. 4 КАС України:

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1).

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2);

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі №813/1009/17 також зазначено, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Однак, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач претендує на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0143, що знаходиться на території населеного пункту Куражин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що в ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року по справі № 560/11784/21 (набрала законної сили 25.10.2021 року) встановлено, що згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровими номерами (які сформовані від земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143), зареєстровано право власності за громадянами: :07:001:0148 - власник гр. ОСОБА_4 ; :07:001:0149 - власник гр. ОСОБА_3 ; :07:001:0150 - власник гр. ОСОБА_2 .

Згідно фактичних обставин справи, позивач оспорює це право, оскільки також бажав отримати земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0143 у власність.

Суд зазначає, що з моменту виникнення у інших осіб права власності на земельну ділянку істотно змінюється предмет спору, що впливає на предметну підсудність.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржені позивачем рішення Новоушицької селищної ради про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою, були реалізовані, вичерпали свою дію та стали підставою для надання земельних ділянок у власність в установленому законом порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі №813/1009/17 зазначено, що після рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність предметом перевірки стали не законність дій суб`єкта владних повноважень у питаннях надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а фактично правильність формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що якщо під час розгляду справи фактично відбулася зміна предмета спору настільки, що дії чи рішення суб`єкта владних повноважень вичерпали свою управлінську владну функцію, трансформувалися і насправді набули іншої природи правовідносин, на які правила адміністративного судочинства не поширюються, то у такому випадку адміністративний суд повинен закрити провадження у справі і не вправі розглядати вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке вичерпало свою дію і по суті більше не порушує чиїхось прав чи свобод. У протилежному випадку судовий розгляд за правилами адміністративного судочинства вимог про визнання протиправним акта органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фактично призведе до порушення правил предметної юрисдикції та розгляду адміністративним судом спору про право цивільне, тобто спору, який вже має приватноправовий характер.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спір у даній з огляду на суб`єктний склад його сторін, характер та суть сформованих спірних правовідносин має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасувати рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяВ.К. Блонський