Справа № 280/1491/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Справа № 280/1491/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158Б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.12.2022 №04 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000, а також період проходження ним строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002 до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням пенсії від 22.11.2022 повторно із застосуванням порядку взаємозаліку пільгового стажу згідно із роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 02.03.2023 серія АР №1115888.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. Однак, позивач вважає, що пільговий стаж розрахований відповідачем неналежно, оскільки безпідставно не враховано період роботи позивача з 12.05.2000 по 11.11.2000 у зв`язку з відсутністю витягу з наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці за цей період, та, як наслідок безпідставно не враховано період проходження строкової військової служби з 15.11.2000 по 24.04.2002 з посиланням на те, що не підтверджено пільговий характер роботи на момент призову на строкову військову службу. Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочого місця за умовами праці власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні працівнику пенсії за віком на пільгових умовах. Оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком №1, вважає, що час перебування позивача на строковій військовій службі підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ у Запорізькій області); витребувано у відповідача інформацію щодо періодів трудового стажу ОСОБА_1 , зарахованих до його пільгового стажу у розмірі 20 років 11 місяць 26 днів, та періодів трудового стажу ОСОБА_1 , які не були зараховані до пільгового стажу із зазначенням підстав їх не зарахування.

29.03.2023 третя особа подала пояснення на позовну заяву, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 22.11.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах згідно із статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV). Розглянувши заяву та додані до неї документи в порядку екстериторіальності, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області встановлено, що страховий стаж складає 46 років 00 місяців 07 днів; пільговий стаж 20 років 11 місяців 26 днів, робота за Списком №1 03 роки 09 місяців 18 днів. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000, оскільки відсутні витяги з наказів про атестацію робочих місць за цей період. Зазначає, що основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації. Оскільки період роботи за Списком № 1 з 12.06.2000 по 11.11.2000 не підтверджений наказом про атестацію, а отже є не підтвердженим, то це потягло за собою відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 для призначення пенсії періоду строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002. Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

14.04.2023 відповідач подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та подані ним документи, та встановлено, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 на дату звернення становить 46 років 00 місяців 07 днів, пільговий стаж становить 20 років 11 місяців 26 днів: 17 років 02 місяці 08 днів роботи відкриті гірничі/металургів; 03 роки 09 місяців 18 днів робота по Списку №1. Зауважено, що до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000, оскільки до заяви про призначення пенсії не надано витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці. Також до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період проходження строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 №2636-IV, оскільки на момент призову на строкову військову службу період роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000 не зарахований до пільгового стажу. З огляду на викладене, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності у ОСОБА_1 на дату звернення необхідного пенсійного віку, передбаченого абзацом першим пункту першого частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV (щодо призначення пенсії по Списку № 1); відсутності необхідного пільгового стажу (щодо призначення пенсії на підставі частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV). Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.11.2022 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заява позивача від 22.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії №04 від 01.12.2022, прийнятим відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком та зазначено, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 на дату звернення становить 46 років 00 місяців 07 днів, пільговий стаж становить 20 років 11 місяців 26 днів: 17 років 02 місяці 08 днів роботи відкриті гірничі/металургів; 03 роки 09 місяців 18 днів робота по Списку № 1. Зауважимо, що пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000, оскільки до заяви на призначення пенсії не надано витяги з наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Стаття 14 Закону №1788-XII, в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), містить аналогічні положення.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.3 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (п. 10 Порядку № 383).

Отже, із наведених вище положень законодавства вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладено, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

Слід зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

На переконання суду, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідний правозастосовний підхід є усталеним у національній судовій практиці у відповідній сфері правовідносин та відображений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, а також постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а

Судом досліджено наданий до матеріалів справи Наказ ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про атестацію робочих місць №73 від 25.05.1995 та Наказ ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про атестацію робочих місць №160 від 06.04.2001.

Суд враховує, що оскаржуваний позивачем період роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000 підтверджується записами в трудовій книжці, які завірені підписами уповноважених осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає сумнівів у їх достовірності та підтверджується Довідкою №615 від 12.11.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в якій міститься інформація про те, що, крім іншого, у період з 12.06.2000 по 11.11.2000 (5місяців) позивач працював повний робочий день на «Запоріжсталь», виконував роботу у виробництві чорної металургії за професією слюсар-ремонтник цеху гарячої прокатки тонкого листа, робоче місце 05143,050143, що передбачено Списком №1 розділ ІІІ підрозділ За код 1030300а-1753а постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, як слюсарі-ремонтники зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове забезпечення за Списком №1, підстави видачі довідки: особова картка, штатний розклад, особовий рахунок накази про атестацію робочих місць №73 від 25.05.1995 та №160 від 06.04.2001, зареєстровані експертизою умов праці Запорізької області 18.05.1995 та 25.04.2001, лист УСЗН Запорізької облдержадміністрації від 07.06.2000 №02-340 про продовження дії наказу №73 від 25.05.1995 тощо.

З наданих документів встановлено, що в період роботи позивача атестація робочих місць, хоч із порушеннями, однак проводилась, у зв`язку з чим суд вважає, що період роботи позивача з 12.06.2000 по 11.11.2000 у ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» протиправно не зарахований відповідачем до його пільгового стажу.

Щодо зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу, суд зазначає таке.

Так відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призиву на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 5 грудня 2019 року у справі №513/1195/16-а.

Відповідно до записів №4-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 12.06.2000 по 11.11.2000 працював в ВАТ «Запоріжсталь» на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду, звільнений у зв`язку з призовом на військову службу; з 15.11.2000 по 25.04.2002 перебував на військовій службі.

У військовому квитку позивача серії НОМЕР_3 містяться записи про те, що позивач був призначений на строкову військову службу і направлений у військову частину 15.11.2000, 25.04.2002 звільнений (демобілізований) у запас на підставі наказу МОУ від 18.02.2002 №75.

Оскільки судом встановлено, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1, тому період проходження позивачем строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8, суд зазначає таке.

За змістом роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак не відпрацювавших повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу, відповідно до роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року, є наявність у особи стажу на підземних роботах та в металургії не менше 10 років.

Водночас, зміст ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ свідчить про те, що така умова, як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях, не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Верховний Суд в постанові 18.07.2019 року у справі № 826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, який затверджено відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженим із заінтересованими органами та зареєстрованим в органах юстиції у порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 за своєю суттю та юридичною природою не належить до актів законодавства, у тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, у зв`язку з чим посилання на обов`язковість їх застосування є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а, від 26.10.2022 у справі № 200/591/19-а, згідно якого зазначено, що у роз`ясненнях Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ.

Таким чином, відсутні підстави для зобов`язання відповідача застосовувати роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд виходить з такого.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №1 період його роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000 у ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь», а також період проходження ним строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002.

Разом із тим, суд враховує, що обчислення пільгового стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок пільгового стажу позивача, а також встановлювати його достатність для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, з метою відновлення порушеного прав позивача у спірних правовідносинах наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період його роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000 у, а також період проходження ним строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002, а також зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22.11.2022 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що ..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Враховуючи висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в розмірі 429,44 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.12.2022 №04 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 12.06.2000 по 11.11.2000 у Відкритому акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та період проходження строкової військової служби з 15.11.2000 по 25.04.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 22.11.2022 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; .

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 11.05.2023.

Суддя М.О. Семененко