Справа № 460/8562/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2023 року м. Рівне №460/8562/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро"
доРівненської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство Промелектро (далі позивач, ТОВ МНП «Промелектро») звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішень відповідача про коригування митної вартості товарів № UA204000/2022/000159/2 від 14.10.2022.

Вимоги позовної заяви ґрунтуються на тому, що позивач, за наявності усіх необхідних документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення товару електродвигунів, загальною вартістю згідно специфікації на суму 133076,10 дол. США, придбаних у Taizhou julante elektromechanical technology co.ltd (Китай) на виконання умов зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу товарів від 02 квітня 2021 року № 20210402. У зв`язку із вказаним, позивач зазначає, що ним були подано відповідачу митну декларацію №UA204020/2022/026001 від 12.10.2022, в якій було задекларовано вказаний вище товар та використано основний метод визначення митної вартості за ціною договору. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України (далі - МК України), та за наявності усіх необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким збільшено вартість імпортованого товару, виходячи з того, що митниця володіє інформацією щодо рівня митної вартості ідентичних товарів, вказаної у митній декларації № 500500/2022/025542 від 02.08.2022, та, як наслідок. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів надані йому документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Позивач вважає, що застосування митним органом резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним та необґрунтованим. Наголошує на тому, що після прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із виробничою потребою в отриманні придбаного товару, позивач був змушений задекларувати зазначений імпортований товар за визначеними митним органом цінами, сплатити всі необхідні митні платежі та провести відповідні митні процедури для випуску такого товару у вільний обіг на території України. З огляду на це, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України заходів контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за представленими позивачем митними деклараціями, митниця встановила, що декларантом до митного оформлення було подано документи, які викликають у митного органу обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості товарів. Враховуючи, що на вимогу митного органу позивачем не було надано жодних додаткових документів та, відповідно, не спростовано наявний у останньої сумнів щодо правильності визначення митної вартості імпортованих товарів, тому відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів з урахуванням митної вартості ідентичних товарів, вказаної у митній декларації № 500500/2022/025542 від 02.08.2022. Таким чином, сторона відповідача вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте митним органом в межах його повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на наведене, сторона відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач та відповідач правом на подання до суду відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив не скористалися.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви по суті та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Між ТОВ МНП «Промелектро» у якості Покупця та фірмою Taizhou julante elektromechanical technology co.ltd (Китай) у якості Постачальника було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів від 02.04.2021 № 2021042 (далі - Контракт), згідно якого Taizhou julante elektromechanical technology co.ltd зобов`язалося продати, а ТОВ МНП «Промелектро» зобов`язувалося купити товар вказаний в специфікаціях до укладеного Контракту, які є його невідємною частиною.

У п. 4.1. Контракту зазначається, що Поставка товару здійснюється на умовах FОВ порт Ningbo (Китай) у відповідності до Інкотермс 2000.

Згідно пункту 3.1. розрахунок за товар здійснюється у доларах США.

У п. 3.2. Контракту зазначається, що Покупець зобов`язується здійснити авансовий платіж в розмірі 30 % від загальної суми Специфікації банківським переказом на рахунок Продавця в цілому чи частинами після підписання Специфікації до відповідного Контракту обома сторонами.

Згідно з п. 3.3 Контракту покупець перераховує іншу частину оплати в розмірі 70% від загальної суми Специфікації на рахунок продавця в цілому чи частинами після отримання коносаменту по факсу або електронній пошті.

За п. 12.1. Контракту, даний Контракт вступає в силу з дати підписаного обома сторонами та діє до 31 грудня 2022 року.

На виконання умов Контракту згідно укладених до контракту специфікацій № 5 та № 6 від 24.05.2021 предметом поставки були електродвигуни. Також, згідно вказаних специфікацій мало бути поставлено товару на загальну суму 133076 доларів США 10 центів.

В свою чергу, Позивач, відповідно до умов передоплати за Контрактом, повністю оплатив грошову суму за такою поставкою, а саме:

- 26.05.2021р. в сумі 54 989,28 доларів США;

- 21.04.2022р. в сумі 30 260,48 доларів США;

- 27.04.2022р. в сумі 30 034,64 доларів США;

- 03.05.2022р. в сумі 18 322,26 доларів США.

Загальна сума оплачених коштів позивачем продавцю товарів становила 133 6060,66 доларів США. Сума оплачених Покупцем коштів перевищувала загальну суму, яка була вказана в специфікаціях № 5 та № 6 на 530,56 доларів США.

Вказана сума (530,56 дол. США) частково була сплачена покупцем за товар, як передоплата, при поставці наступної партії товару по укладеній специфікації № 7. Це підтверджується листом, який позивач надав відповідачу під час митного оформлення товару, а також заявами, які позивач надавав в банк на купівлю валюти і в яких зазначається по яких специфікаціях купується валюта.

Факт перерахування вказаних коштів підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті АТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 200 від 26.05.2021, № 274 від 21.04.2022, № 275 від 27.04.2022, № 276 від 03.05.2022.

В подальшому, з метою митного оформлення придбаного товару позивач подав до відповідача митну декларацію № UA204020/2022/026001 від 12.10.2022, згідно з якою загальна вартість імпортованих товарів була визначена за основним методом (ціною Договору) в сумі 133076,10 доларів США.

Також судом встановлено, що для митного оформлення товару позивачем були надані митному органу наступні документи:

- сертифікат якості б/н від 01.08.2021;

- пакувальний лист б/н від 24.05.2021;

- рахунок-проформа (proforma invoice) JLT21UKR0331-E від 24.05.2021;

- рахунок-проформа (proforma invoice) JLT21UKR0331-F від 24.05.2021;

- рахунок-фактура (commtrcial invoice) JLT21UKR0331-E від 24.05.2021;

- рахунок-фактура (commtrcial invoice) JLT21UKR0331-F від 24.05.2021;

- коносамент ХМ22011223 від 22.01.2022;

- коносамент ХМ22011225 від 22.01.2022;

- накладна УМВС № 43620 від 06.10.2022;

- сертифікат про походження товару №С00001 від 18.02.2022;

- сертифікат про походження товару №С00002 від 18.02.2022;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 200 від 26.05.2021;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 274 від 21.04.2022;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 275 від 27.04.2022;

- банківський платіжний документ, що стосується товару № 276 від 03.05.2022;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/10/22-1 від 04.10.2022;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/10/22-2 від 04.10.2022;

- прейскурант (прайс лист) виробника товару б/н від 24.05.2021;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 24.05.2021;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 6 від 24.05.2021;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 20210402 від 02.04.2021;

- договір про надання послуг митного брокера № Є20141020 від 20.10.2016;

- копія митної декларації країни відправлення № 19751954 від 18.01.2022;

- копія митної декларації країни відправлення № 19752019 від 18.01.2022.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, за митною декларацією відповідачем було надіслане позивачу електронне повідомлення, в якому зазначено, що подані документи містять певні розбіжності. При цьому, митний орган повідомив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів, перелік яких був неведений у повідомленні. Додатково, на вимогу митниці, було надано: договір, укладений позивачем з експедитором щодо транспортно-експедиційних послуг № 065/ФСР від 04.02.2022, рахунки на оплату витрат на транспортування № 1034, № 1035 від 04.10.2022, прибуткову накладна №А500130/2021/213601 від 28.10.2021 та лист-роз`яснення щодо банківських переказів № 05 від 03.10.2022. Разом з тим, позивач листом № 01 від 14.10.2022 повідомив відповідача, що додаткові документи для підтвердження митної вартості товару додаватися не будуть. Зазначене не заперечується сторонами справи за змістом поданих ними заяв по суті спору.

14.10.2022 відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості № UA204000/2022/000159/2 по митній декларації № UA204020/2022/026001. В обґрунтування прийнятого рішення (графа 33) митним органом зазначено наступне:

«І. Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2) подані до митного оформлення документи, в тому числі і на вимогу митниці, містять неточності:

Для підтвердження виконання умов оплати Контракту від 02.04.2021 №20210402 до митного оформлення надано банківські платіжні доручення від 26.05.2021 №200, від 21.04.2022 №274, від 27.04.2022 №275 та від 03.05.2022 №276 на загальну суму 133606,66 дол. США, що не кореспондується із відомостями про вартість імпортованої партії товарів - 133076,10 дол. США. Зауважимо, що банківські платіжні доручення від 26.05.2021 №200, від 21.04.2022 №274, від 27.04.2022 №275 та від 03.05.2022 №276 у графі призначення платежу зазначено, що попередня оплата згідно контракту 20210402 від 02.04.2021 за електричні двигуни, це унеможливлює однозначно кореспондувати надані платіжні доручення із імпортованою партією товарів. Листом ТОВ МНП "Промелектро" № 5 від 03.10.2022 повідомлено, що надлишок переплати виник у зв`язку із оплатою товару за іншими специфікаціями, однак, декларантом не надано інших документів, для перевірки вказаних відомостей. Для підтвердження додатково понесених витрат при доставці товару до митного кордону України декларантом надано довідки від 04.10.2022 № 04/10/22-1 та № 04/10/22-2, що не передбачено положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599. Декларантом додатково надано рахунки на оплату від 04.10.2022 №1034 та №1035, які містять відомості про розмір винагороди експедитора за кожний контейнер по 900 грн. та які не включені у митну вартість товару. Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001р. № 65, собівартість перевезень - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У підпункті 8 пункту 29 зазначено, що до собівартості перевезень включаються також, витрати, пов`язані з реалізацією перевезень, зокрема оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, нерозділеної до та після перетину митного кордону України, є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань митної справи є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Надані до митного оформлення прайс-листи не містять дати видачі, та містять відомості лише про ті артикули, які імпортовані, та не містять відомостей про інші товари, що виготовляються виробником з огляду на асортимент товарів, що наявний на офіційному сайті cnjlt.cn.

II. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією стосовно товарів № 1 та № 2 про вартість аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено у зоні діяльності іншої митниці за рівнем митної вартості 4,49 дол.США/кг (МД від 02.08.2022 №UA500500/2022/025542); стосовно усіх товарів - не включення до митної вартості усіх належних складових, зокрема витрат з організації перевезення (винагороди експедитора), відомості про яку наявні в рахунках на оплату від 04.10.2022 № 1034 та №1035.

III. Заявлена декларантом митна вартість товарів не може бути визнана митницею, оскільки, до митної вартсоті товарів не включено усі належні складові, зокрема винагороду експедитора, відомості про яку наявні в рахунках на оплату від 04.10.2022 №1034 та №1035. Стосовно товарів №1 та №2 може бути переглянута митницею, за умови надання додаткових документів: І) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини: 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 4) банківські платіжні документи, що можливо кореспондувати із імпортованим товаром. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 Митного кодексу України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. Митну вартість товарів №1 та №2 визначено на підставі інформації про вартість аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено у зоні діяльності іншої митниці за рівнем митної вартості 4,49 дол. США/кг (МД від 02.08.2022 №UА500500/2022/025542). Митну вартість товарів № 3 та № 4 визначено з урахуванням відомостей рахунків на оплату від 04.10.2022 №1034 та №1035 (враховано винагороду експедитора). Числове значення митної вартості товару № 1 у валюті рахунку становить 159305,20 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 5825568,14 грн. (4,49дол.США/1 кг * 35480кг* 36,5686грн/1 дол.США). Числове значення митної вартості товару № 2 у валюті рахунку становить 53462,43 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1955046,22 грн. (4,49дол.США/1кг * 11907кг* 36,5686грн/1 дол. США). Числове значення митної вартості товару № 3 у валюті рахунку становить 949,67 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 34728,14 грн. (856,40дол.США/1кг * 36,5686грн/1 дол. США + 863979,60грн/50661,50кг*200кг). Числове значення митної вартості товару № 4 у валюті рахунку становить 6387,44 дол. США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 233579,80 грн. (5650,60дол.США/1кг * 36,5686грн/1 дол. США + 863979,60грн/50661,50кг*1580кг).».

З урахуванням прийнятого рішення, Рівненською митницею складена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000/2022/000188, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/20222/026001 від 12.10.2022. У картці відмови декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: проведення декларування товарів відповідно до положень ст. 257 МК України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від №/2022/000159/2 від 14.10.2022. Одночасно, декларанту роз`яснено право на оскарження прийнятого відповідачем рішення до митного органу вищого рівня або до суду.

Випуск вищевказаних товарів у вільний обіг було здійснено за митною декларацією №/2022/026473 від 17.10.2022, згідно з якою позивачем визначено митну вартість імпортованого товару за шостим методом.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 1 МК України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частинами першою-третьою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої статті 54 цього Кодексу перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У свою чергу, за правилами частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 МК України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої статті 53 МК України встановлено, що в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З урахуванням вимог частини другої цієї статті, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, частиною одинадцятою статті 58 МК України імперативно встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі №810/690/17. При цьому, в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, частиною четвертою статті 54 МК України передбачений обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №/2022/000159/2 від 14.10.2022 слідує, що сумнів щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості товару по митній декларації № UA204020/2022/026001 від 12.10.2022 був обґрунтований тим, що:

Для підтвердження виконання умов оплати Контракту від 02.04.2021 №20210402 до митного оформлення надано банківські платіжні доручення від 26.05.2021 №200, від 21.04.2022 №274, від 27.04.2022 №275 та від 03.05.2022 №276 на загальну суму 133606,66 дол. США, що не кореспондується із відомостями про вартість імпортованої партії товарів - 133076,10 дол. США;

Для підтвердження додатково понесених витрат при доставці товару до митного кордону України декларантом надано довідки від 04.10.2022 № 04/10/22-1 та № 04/10/22-2, що не передбачено положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599;

Надані до митного оформлення прайс-листи не містять дати видачі, та містять відомості лише про ті артикули, які імпортовані, та не містять відомостей про інші товари, що виготовляються виробником з огляду на асортимент товарів, що наявний на офіційному сайті cnjlt.cn.

Щодо покликання відповідача на те, що при митному оформленні позивачем до митного оформлення надано банківські платіжні доручення від 26.05.2021 №200, від 21.04.2022 №274, від 27.04.2022 №275 та від 03.05.2022 №276 на загальну суму 133606,66 дол. США, що не кореспондується із відомостями про вартість імпортованої партії товарів - 133076,10 дол. США, то суд зазначає наступне.

Так, зі змісту вказаної митним органом неточності, судом встановлено, що відповідно до платіжних документів позивачем було проведено оплату товару на суму 133606,66 дол. США, при тому що вартість імпортованих товарів склала 133076,10 дол. США.

Проте таку позицію відповідача суд відхиляє, як безпідставну.

Так, спочатку потрібно звернути увагу на те, що для підтвердження митної вартості товарів позивачем окрім платіжних доручень з банку про оплату за товар (№200 від 26.05.2021, №274 від 21.04.2022, №275 від 27.04.2022, №276 від 03.05.2022) було надано: рахунки (інвойси), прайс-лист виробника товару, специфікації до контракту, контракт, копії митної декларації країни відправлення і усі ці документи не містили розбіжностей та доповнювали один одного. Окрім того в деклараціях країни відправлення всі числові показники (ціна, перелік, кількість) повністю відповідали числовим даним зазначеним в інших документах (інвойсах, специфікаціях) в тому числі і ціна товару. Що цілком підтверджувало заявлену митну вартість товару.

Як висновок слід зазначити, що вказані документи не мають жодних розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, а чітко встановлюють вартість товару у розмірі 133076 доларів США 10 центів, що і було сплачено позивачем та підтвердження чого було надано до митного органу.

Щодо доводів митного органу про надання позивачем для митного оформлення довідок від 04.10.2022 № 04/10/22-1 та № 04/10/22-2, які не є документом, що підтверджує витрати на транспортування відповідно до положень наказу МФУ від 24.05.2012 № 599, то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що разом із електронною митною декларацією від 12.10.2022 №UА204020/2022/026001 позивач подав митному органу довідки про транспортні витрати від 04.10.2022 № 04/10/22-1 та № 04/10/22-2, які відповідач ідентифікував як документ, що підтверджує вартість перевезення товару (згідно з карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2022/000188). У довідці № 1034 від 04.10.2022 зафіксовано, що вартість послуги міжнародного залізничного перевезення на території України складає 18470,00 гривень, а вартість послуги міжнародного залізничного перевезення за межами території України складає 44328,00 гривень, вартість послуги перевезення за межами території України MRSU0322370 складає 386761,80 гривень. та винагорода експедитора на території України складає 900 грн., усього 450459,80 грн. з ПДВ. Разом з тим, у довідці № 1035 від 04.10.2022 зафіксовано, що вартість послуги міжнародного залізничного перевезення на території України складає 18470,00 гривень, а вартість послуги міжнародного залізничного перевезення за межами території України складає 44328,00 гривень, вартість послуги перевезення за межами території України MRSU7665908 складає 386761,80 гривень. та винагорода експедитора на території України складає 900 грн., усього 450459,80 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з розділом III «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» Правил заповнення митної декларації, затверджених наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі - Правила №599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на мигну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Аналізуючи наведені положення Правил № 599, судом встановлено, що такі положення не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.

В свою чергу МК України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем довідки про транспортно-експедиторські витрати від 04.10.2022 № 1034 та № 1035 є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд при застосуванні норм права у подібних правовідносинах, який викладений у постанові від 31.05.2019 № 804/16553/14.

Так, в цьому судовому рішенні Верховний Суд поміж вищезазначеного також вказав на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З зазначеного вбачається, що посилання відповідача на ту обставину, що подані декларантом довідки від 04.10.2022 №1034 та №1035 не є документами, що підтверджують витрати на транспортування, як на підставу проведення коригування митної вартості товару є абсолютно безпідставним та відхиляється судом.

Також суд відхиляє як безпідставне покликання відповідача на те, що декларантом додатково надано рахунки на оплату від 04.10.2022 №1034 та №1035, які містять відомості про розмір винагороди експедитора за кожний контейнер по 900 грн. та які не включені у митну вартість товару.

Так, як зазначалося судом, що згідно наданих рахунків №1034 та №1035 від 04.10.2022 вказано: «Винагорода експедитора на території України становить 900 грн.». Разом з тим, відповідно до ст. 58 МК України митна вартість товару включає витрати на перевезення, які здійснюються до митної території України. Крім того, згідно з пп. 2 п. 11 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. Враховуючи те, що винагорода експедитора відповідно до виставленого рахунку розрахована на території України, а не до митної території України, як цього вимагає ст. 58 МК України, то підстав для включення експедиційної винагороди до митної вартості товару немає. Наведені аргументи відповідача в оскаржуваному рішенні є лише його припущеннями та суперечать вимогам ст. 58 МКУ.

Таким чином, згідно з матеріалами справи, вищезазначена «неточність» не могла бути використана митним органом для проведення коригування митної вартості, оскільки жодним чином не стосується спростування числових значень складових митної вартості товару.

Зазначене обґрунтовується тим, що перелік документів, які законодавець визначив такими, що підтверджують митну вартість товару і які необхідно надавати декларантами під час митного оформлення товару, міститься в ч. 2 ст. 53 МК України.

Документи щодо транспортних витрат на території України не входять до переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, який зазначений у ч. 2 ст. 53 МК України.

Разом з тим, лише в ч. 3 ст. 53 МК України зазначається, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Таким чином, з системного аналізу вищезазначених норм права судом встановлено, що митний орган позбавлений права виносити рішення про коригування митної вартості на тій підставі, що декларантом не було подано певні документи, чи такі подані документи на його думку є не актуальними, які не відносяться до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, що зазначені в ч. 2 ст. 53 МК України.

І лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових значень митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларантів надання додаткових документів задля встановлення дійсної митної вартості товару. Проте, аж ніяк не навпаки - виносити рішення про коригування митної вартості товарів на підставі неналежного подання (на думку відповідача) декларантом додаткових документів при первинному зверненні до митного органу з метою розмитнення товару.

Відтак, висловлені митним органом сумніви щодо правильного визначення митної вартості товару у митній декларації № UA204020/2022/026001 від 12.10.2022, з огляду подання одночасно із митною декларацією довідок про транспортні послуги № 1034 та № 1035 від 04.10.2022, у яких зазначено винагороду експедитора на території України, що не відображена у митній вартості товару, є безпідставними та, відповідно, не могли бути покладені в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №/2022/000159/2 від 14.10.2022.

З аналогічних підстав суд відхиляє сумніви відповідача з мотивів надання до митного оформлення прайс-листів, які не містять дати видачі, та містять відомості лише про ті артикули, які імпортовані, та не містять відомостей про інші товари, що виготовляються виробником з огляду на асортимент товарів, що наявний на офіційному сайті cnjlt.cn.

Так, як зазначалося судом, згідно ч. 3 ст. 53 МК України, на вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа повинні надати «каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару».

Як бачимо, в даній статті Митного кодексу України міститься лише вимога про необхідність надання прайс-листів декларантом чи уповноваженою особою, на вимогу митниці. Проте Митний кодекс України не містить жодних вимог чи форм якими повинні бути прайс-листи від виробника товару. Тобто законом не визначено виключної форми прайс-листа, а також законом не визначено якихось реквізитів які обов`язково повинні міститися в прайс-листах виробника товару. А тому твердження відповідача щодо відсутності на наданих позивачем прайс-листах від виробника товару якихось додаткових відомостей є незаконними та жодним чином необґрунтованими, оскільки при митному оформленні товару позивачем надано прайс-листи виробника товару.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є безпідставними та надуманими.

Суд наголошує, що в частині третій статті 53 МК України передбачені чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини другої статті 55 МК України.

Разом з тим, обґрунтованість наведених митним органом у графах 33 усіх оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару причин для витребування додаткових документів у позивача та, відповідно, наявності сумніву в правильності визначення останнім митної вартості товару не підтвердилася в ході розгляду справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з приписами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 7272,95 грн. відповідно до платіжного доручення № 4220 від 30.03.2023, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство Промелектро до Рівненської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000159/2 від 14.10.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство Промелектро за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 6961 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 травня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" (вул. Петлюри, 43, кв. 4,м. Коломия,Коломийський район, Івано-Франківська область,78200, ЄДРПОУ/РНОКПП 25644276)

Відповідач - Рівненська митниця відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул.Соборна,104,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Д.П. Зозуля