Справа № 200/4936/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року Справа№200/4936/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) через свого представника адвоката Горщар Сергія Васильовича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі- відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення № 47 від 29.06.2022 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу періоди роботи та членства в Колгоспі імені Леніна на посаді тракториста з 04.04.1983 по 14.04.1991 та період роботи з 14.07.2001 по 24.05.2022 на посадах тракториста І класу та тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТО» до страхового стажу що дає право на пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу періоди роботи та членства в Колгоспі імені Леніна Артемівського району Донецької області з 06.08.1991 по 15.03.1996 до страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення, яким призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення позивачем пенсійного віку;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 5 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою №2785 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №47 від 15.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. 22.06.2022 позивачем надана повторна заява №2909, до якої долучена довідка №43 від 14.06.2022 про спеціальний стаж на посаді тракториста-машиніста за період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.07.2001 по теперішній час. Рішенням №47 від 29.06.2022 позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Вважає, що відповідач порушив його право на отримання пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 28 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження ц справі без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Тому відповідно до наведених норм справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав та зазначив, що за наслідком розгляду наданого позивачем пакету документів було встановлено, що страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 22 дні. Пільговий стаж відсутній.

Так, не враховано до пільгового стажу період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.07.2001 по 14.06.2022, оскільки згідно з пунктом 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспника від 21 квітня 1975 г. № 310, всі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 06.08.1991 15.03.1996 позивача в колгоспі імені Леніна за записами трудової книжки відповідачем не враховано, так як записи зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме, записи про трудовий мінімум та відпрацьовані трудодні не завірені підписами відповідальної особи та печаткою, не зазначено номер та дата документу, на підставі якого внесений запис.

Окрім того, надана позивачем довідка №43 від 14.06.2022 про спеціальний стаж на посаді тракториста-машиніста за період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.07.2001 по теперішній час була видана Сільськогосподарським ТОВ «АТО». Але згідно із записами трудової книжки в період з 04.04.1983 по 14.01.1991 позивач працював в колгоспі ім. Леніна. Тому, позивачу було рекомендовано надати історичну довідку (про перейменування/правонаступництво), яка би підтвердила законні підстави підприємства ТОВ «АТО» надавати інформацію про період роботи в іншому підприємстві (колгоспі ім. Леніна).

У зв`язку з тим, що у позивача недостатньо стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії. З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

09.06.2022 засобами Вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач) із заявою №2785 про призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням №№47 від 15.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

22.06.2022 засобами Вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України позивачем надана повторна заява №2909 про призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До повторної заяви позивачем долучена довідка №43 від 14.06.2022 про спеціальний стаж на посаді тракториста-машиніста за період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991, та з 14.07.2001 по теперішній час.

Рішенням №47 від 29.06.2022 позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. За результатами розгляду заяви не враховано стаж, а саме:

період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.07.2001 по 14.06.2022, у зв`язку з відсутністю довідки про реорганізацію колгоспу ім. Леніна в КСП ім. Леніна - СТОВ «АТО». Крім того, записи трудової книжки щодо роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) та встановленого мінімуму не завірені підписами відповідальної особи та печаткою, не зазначено номер та дата документа , на підставі якого внесені записи.

Відповідач зазначив, що надана довідка №43 від 14.06.2022 про спеціальний стаж на посаді тракториста-машиніста за період роботи з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.07.2001 по теперішній час була видана Сільськогосподарським ТОВ АТО, але згідно записів трудової книжки в період з 04.04.1983 по 14.01.1991 позивач працював в колгоспі ім. Леніна. У зв`язку з чим позивачу було рекомендовано надати історичну довідку (про перейменування/правонаступництво), яка би підтвердила законні підстави підприємства ТОВ АТО надавати інформацію про період роботи в іншому підприємстві (колгоспі ім. Леніна).

У наданій до суду копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 на ім`я позивача містяться, зокрема, такі записи:

запис №1 від 04.04.1993 зарахований до членів колгоспу ім. Леніна трактористом;

запис №2 від 14.01.1991 звільнений з числа колгоспу;

запис № 3 від 06.08.1991 прийнятий до членів колгоспу ім. Леніна Артемівського району Донецької області;

запис №4 від 15.03.1996 виведений з членів колгоспу КСП ім. Леніна у зв`язку з реорганізацією підприємства в ТОВ «Горизонт»;

запис №6 від 18.03.1996 прийнятий до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «АТО» за переведенням газоелектрозварником 4 розряду;

запис № 7 від 14.07.2001 переведений трактористом І класу;

запис №8 від 29.12.2010 у зв`язку з введенням в дію Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій» змінено назву посади «тракторист» на «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва». Наказ № 58-к від 29.12.2010.

У розділі трудової книжки «Участь в суспільному господарстві» наявні наступні записи: за 1983 рік 135 трудоднів, за 1984 рік 150 трудоднів, за 1985 рік 159 трудоднів, за 1986 рік 217 трудоднів, за 1987 рік 257 трудоднів, за 1988 рік 287 трудоднів, за 1989 рік 304 трудодня, за 1990 рік 280 трудоднів, за 1991 рік 89 трудоднів, за 1992 рік 288 трудоднів, за 1993 рік 330 трудоднів, за 1994 рік 336 трудоднів, за 1995 рік 300 трудоднів, за 1996 рік 169 трудоднів.

Згідно з випискою за формою ОК-5 від 22.06.2022 позивачем сплачено єдиний соціальний внесок не менше встановленого мінімуму за час роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТО».

З урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає, що за правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту «в» ч.1 статті 13 Закону №1788, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності загального стажу роботи 30 років у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Позивач досяг віку, необхідного для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058.

Згідно з п. п. 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №7 від 20.01.1992 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракториста інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причетних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення.

Єдина назва професії «тракторист - машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

З додатку до цього роз`яснення, яким встановлено форму такої довідки, вбачається, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди роботи зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно з пунктом «в» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, та на підставі яких документів видана довідка.

Положенням статті 62 Закону № 1788-ХІІ відповідають п. п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, з послідуючими змінами.

Крім того, пункт 20 вказаного Порядку передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Отже, визначальними обставинами для встановлення пільгового характеру спірного стажу є: встановлення факту роботи позивача на посаді тракториста та встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах.

Як слідує з оскаржуваного рішення відповідач не заперечує, що позивач має страховий стаж 25 років 10 місяців 22 дні. Пільговий стаж за відомостями відповідача відсутній.

Дослідженням належної позивачеві трудової книжки колгоспника підтверджується факт роботи та членства в Колгоспі імені Леніна на посаді тракториста з 04.04.1983 по 14.04.1991 та період роботи з 14.07.2001 по 24.05.2022 на посадах тракториста І класу та тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТО» а також факт роботи та членства в Колгоспі імені Леніна Артемівського району Донецької області з 06.08.1991 по 15.03.1996.

Також в трудовій книжці позивача містяться відомості щодо вироблених днів трудової участі на посаді тракториста, що, на переконання суду, свідчить про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду.

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17.

Суд також зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи такого нормативного акту як «Основные положения о порядке выдачи и ведения трудовых книжек колхозников» (мовою оригіналу), затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Положення) та підлягають застосуванню на підставі постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року N 1545-XII, як такі, що не суперечать Конституції та законом України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Положень).

Згідно з пунктом 6 Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Окрім того, в матеріалах справи міститься належні докази про стаж позивача.

Так, позивачем на підтвердження стажу представлена довідка № 43 від 14.06.2022, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю «АТО» позивач працював з 04.04.1983 по 14.01.1991 та з 14.01.2001 по теперішній час трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Крім того, суд зазначає, що за положенням частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Згідно з пунктом 1.9 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на веб-порталі.

За пунктом 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно до пункту 4.3. Порядку, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто, відповідач мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 47 від 29.06.2022 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є не обґрунтованим, прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а отже підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до статті 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення та розрахунку пенсії.

Виходячи з наведених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції суду.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги позивача, шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення №47 від 29.06.2022 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2022 за №2785 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи та членства в Колгоспі імені Леніна Артемівського району Донецької області з 06.08.1991 по 15.03.1996 та до стажу, що дає право на пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи та членства в Колгоспі імені Леніна на посаді тракториста з 04.04.1983 по 14.04.1991 та період роботи з 14.07.2001 по 24.05.2022 па посадах тракториста І класу та тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТО».

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд встановив, що позивач просить стягнути вказані витрати у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту вказаних норм випливає, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження факту понесення та розміру витрат за послуги адвоката суду надані: договір №65/22 про надання правової допомоги від 19.10.2022 із Додатком №1 до договору входить вартість послуг комплексне ведення судової справи незалежно від об`єму та кількості наданих послуг (виконаних робіт) у сумі: 5 000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату позивачем послуг адвоката у сумі 5 000 грн.

Проте, в порушення вимог частини 4 статті 134 КАС України, стороною позивача не надано суду детального опису виконаних адвокатом послуг, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність їх обсягу та вартості.

З наведених підстав суд не включає заявлену вартість правничої допомоги до складу судових витрат

Відповідно до частини 1 статі 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають сума сплаченого позивачем судового збору 992,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №47 від 29.06.2022 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 09.06.2022 за №2785 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи та членства в Колгоспі імені Леніна Артемівського району Донецької області з 06.08.1991 по 15.03.1996 та до стажу, що дає право на пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи та членства в Колгоспі імені Леніна на посаді тракториста з 04.04.1983 по 14.04.1991 та роботи на посадах тракториста І класу та тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТО» з 14.07.2001 по 24.05.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Г.А. Чекменьов