Справа № 380/379/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/379/22 пров. № А/857/2997/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова (далі КЕВ міста Львова), військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив: визнати протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова та військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у неповному розмірі; зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова здійснити донарахування та провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року застосовуючи базовим місяцем (місяцем останнього підвищення посадового окладу) для нарахування йому індексації - січня 2008 року, із врахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та провести виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року застосовуючи базовим місяцем (місяцем останнього підвищення посадового окладу) для нарахування йому індексації - січень 2008 року, а якщо внаслідок перерахунку розмір підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року не перевищуватиме суму індексації, що склалась у цьому місяці, то за період з 01 січня 2018 року по 10 серпня 2018 року здійснити перерахунок індексації застосовуючи приписи абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, із врахуванням раніше проведених виплат.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу з 1989 по 2018 роки, зокрема, з 01 січня 2016 року по 13 вересня 2016 року у Західному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та фінансового контролю, що перебуває на фінансовому забезпечення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, з 14 вересня 2016 року по 10 серпня 2018 року у фінансово-економічному управлінні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, яке перебувало на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 . Наказом командира сухопутних військ Збройних Сил України № 148 від 10 серпня 2018 року його виключено з 10 серпня 2018 року зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Стверджує, що відповідачі на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/4649/20 нарахували суми індексації грошового забезпечення, проте допустили помилку при визначенні «базового місяця» для її обчислення, тому виплатили занижену суму. Вважає, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року слід застосовувати як «базовий» місяць січень 2008 року, а не січень 2014 року, вересень 2016 року, січень 2017 та березень 2017, як це зробили відповідачі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 із застосуванням базового місяця січня 2014 року. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базових місяців вересня 2016 року, січня 2017 року. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пункт 5 Порядку № 1078 в редакції Постанови № 1013, що діє з 01 грудня 2015 року, пов`язує початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою. В контексті нової редакції Порядку № 1078 саме січень 2008 року слід вважати «базовим» місяцем для обчислення з 01 січня 2016 року індексації грошового забезпечення позивача, оскільки в цей місяць востаннє підвищувалися посадові оклади військовослужбовців в Україні. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що для відновлення права позивача на отримання індексації грошового забезпечення у встановленому законом розмірі відповідачі повинні здійснити перерахунок ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а саме КЕВ міста Львова за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року, ВЧ НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням при обчисленні січня 2008 року як «базового» місяця та здійснити виплату сум індексації з урахуванням виплачених коштів. В березні 2018 року набрала чинності Постанова КМУ № 704, якою розмір посадового окладу військовослужбовців, як і ОСОБА_1 з березня 2018 року збільшено. Для визначення «фіксованої» суми індексації в місяці підвищення грошового забезпечення позивача (березні 2018 року) суму підвищення грошового забезпечення позивача слід порівняти із сумою індексації, що склалася за березень 2018 року з урахуванням при її обчисленні попереднього базового місяця, - тобто січня 2008 року. При цьому така сума індексації відповідачем ще не нарахована, оскільки він помилково використовував для обчислень невірно визначений «базовий» місяць. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є передчасними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, КЕВ міста Львова подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, що стосуються КЕВ міста Львова, та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/4649/20 правомірно проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року з урахуванням базового місяця січня 2014 року. Вказує, що саме січень 2014 року є місяцем підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозованого рівня інфляції.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення в частині задоволення та відмови у задоволенні позовних вимог, заявлених до військової частини НОМЕР_1 , КЕВ міста Львова не оскаржене, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил України, зокрема, з 01 січня 2016 року по 13 вересня 2016 року у Західному територіальному управлінні внутрішнього аудиту та фінансового контролю (упродовж цього періоду перебував на фінансовому забезпеченні у КЕВ м. Львова), з 14 вересня 2016 року по 10 серпня 2018 року у фінансово-економічному управлінні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (упродовж вказаного періоду перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ).

Наказом Міністра оборони України № 456 від 27 липня 2018 року (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я (а.с.26).

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 148 від 10 серпня 2018 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27).

02 квітня 2020 року позивач звернувся із заявами до КЕВ м. Львова, просив провести розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 13 вересня 2016 року, до ВЧ НОМЕР_1 , просив провести розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 14 вересня 2016 року по 10 серпня 2018 року.

Листом від 27 травня 2020 року № 202 КЕВ м. Львова повідомив позивача про те, що Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, не передбачено механізму нарахування та виплати індексації за попередні роки, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 13 вересня 2016 року. Листом від 12 травня 2020 року № 116/14/4/761/л військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що для виплати індексації грошового забезпечення у січні 2016 року червні 2018 року фінансового ресурсу у Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалось.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 380/4649/20, яке набрало законної сили 01 лютого 2022, року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2016 року по 10 серпня 2018 року; в задоволенні позовних вимог в частині визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення відмовлено (а.с. 10-19).

На виконання цього рішення суду Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова нарахував індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року в сумі 10449,68 грн, базовим місяцем для нарахування індексації визначений січень 2014 року (а.с. 32); військова частина НОМЕР_1 нарахувала індексацію грошового забезпечення в сумі 1074,69 грн., базовим місяцем для нарахування індексації визначені вересень 2016 року, січень 2017 року, березень 2018 року, що підтверджується довідками-розрахунками КЕВ міста Львова та ВЧ НОМЕР_1 відповідно (а.с.32-33).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині: визнання протиправними дій Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року із застосуванням базового місяця січня 2014 року; визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базових місяців вересня 2016 року, січня 2017 року; зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII, в редакції від 02 грудня 2012 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, який набрав чинність з 01 січня 2016 року, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону № 1282-XII, число « 101» замінено числом « 103».

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону № 1282-XII).

Проаналізувавши наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078, в редакції від 21 червня 2012 року, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції від 21 червня 2012 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».

Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Згідно з роз`ясненням Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року № 48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року № 248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року № 28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення.

Із матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня року у справі № 380/4649/20 КЕВ міста Львова нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 10449,68 грн., при цьому застосував базовим місяцем для розрахунку індексації січень 2014 року (а.с.32).

Позивач вважає, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення у спірний період повинен бути січень 2008 року.

Вирішуючи питання про те, який базовий місяць мав бути встановлений позивачу при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за спірний період, колегія суддів зазначає, що 07 листопада 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, ця Постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Постанова № 1294 втратила чинність 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01 січня 2008 року (після набрання чинності Постановою № 1294) по 28 лютого 2018 року (до моменту набрання законної сили Постанови № 704), що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.

Отже, у межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Таким чином, у межах спірних правовідносин, які виникли між сторонами у цій справі, саме січень 2008 року, а не січень 2014 року, як визначає КЕВ міста Львова, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії КЕВ міста Львова щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року з урахуванням базового місяця січень 2014 року, є протиправними.

Колегія суддів зазначає, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки у даному випадку є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року із урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

За змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати КЕВ міста Львова нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року з урахуванням базового місяця - січня 2008 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/379/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09 травня 2023 року.