Справа № 120/1362/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2023 р. Справа № 120/1362/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправне рішення відповідача від 01.04.2022 за №01 про відмову в призначенні пенсії за віком.

З метою зарахування періодів роботи, зазначених в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та призначення позивачу пенсії за віком з 21.03.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій останній клопоче про поновлення пропущеного строку звернення до суду з підстав запровадження на території України воєнного стану, що є поважною причиною для поновлення такого строку.

Ухвалою від 14.03.2023 задоволено клопотання позивача та поновлено пропущений строк на звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

10.04.2023 на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначено, що 21.03.2022 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення від 01.04.2022 за №01 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком з огляду на те, що страховий стаж позивача становить 10 років 10 місяців 23 дні. Згідно із статтею 26 Закону з 01.01.2022 право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення ними 60 років - за наявності страхового стажу не менше 29 років.

До стажу позивача не враховано періоди роботи, вказані в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з підстав того, що в них ім`я по-батькові зазначено як " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

10.05.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З огляду на вищевказані положення, суд відхиляє відповідь на відзив з підстав того, що положеннями ст. 269 КАС України подання такої заяви по суті справи в такій категорії не передбачено.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, встановив наступне.

21.03.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням за №01 від 01.04.2022 відповідач відмовив у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи зазначених в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , посилаючись на невідповідність вказаних в них даних паспортним даним.

Позивач вважає зазначене вище рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки підставою для зарахування періодів роботи зазначених в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , є наявність відповідних записів у трудовій книжці.

Відтак, з метою скасування рішення відповідача від 01.04.2022 за №01, зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи та призначення пенсії за віком з 21.03.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частиною першою статті 44 «Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, (далі - Порядок №22-1 у редакції, чинній на дату спірних правовідносин), зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За змістом підпунктів 1 - 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З тексту оскаржуваного рішення №01 від 01.04.2022 слідує, що страховий стаж позивача для права на пенсію за віком становить 10 років 10 місяців 23 дні, тоді як необхідний страховий стаж, який визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років. За доданими заявником документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , період навчання згідно атестата №5091, період військової служби згідно військового квитка № НОМЕР_4 з 18.11.1981 по 07.12.1982, оскільки прізвище заявника в документах по-батькові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним.

В позовних вимогах позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №01 від 01.04.2022, зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи зазначені в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 21.03.2022 року пенсію за віком.

Тож позивач не погоджується із тим, що до його стажу для права на пенсію за віком не зараховані періоди зазначені в трудових книжках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

В обґрунтування безпідставності не врахування таких періодів до страхового стажу позивач зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд погоджується доводами того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, підставою для не врахування позивачу стажу у трудових книжках стало не їх записи з підстав некоректності та/або відсутності таких, а те, що в них ім`я по-батькові позивача зазначено як " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним, в якому вказано по-батькові як " ОСОБА_2 ".

У позовній заяві позивач вказує на необхідність встановлення факту належності йому документів, а саме трудових книжок №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Оцінюючи такі доводи суд зазначає таке.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Отже, факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо по батькові, які зазначені в документі, не збігаються по батькові особи за паспортом встановлюється в судовому порядку.

Так, відповідно п. 5) ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений у ст. 293 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Правова позиція щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, викладена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р.

Положеннями п. 1 даної Постанови визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Відтак, саме за правилами цивільного судочинства встановлюється факт належності позивачу документів, а саме трудових книжок №№ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

Відповідно до матеріалів справи, за паспортними даними (ІD-картка) прізвище, ім`я, та по батькові зазначено " ОСОБА_1 " (а.с. 7).

Натомість у свідоцтві про народження вказано - ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Аналогічні дані по батькові " ОСОБА_2 ", зазначено у атестаті (а.с.10-11, 52), у військовому квитку (а.с. 12-17), у трудовій книжці НОМЕР_8 (а.с. 23), у трудовій книжці НОМЕР_9 (а.с.24-25), у трудовій книжці НОМЕР_10 (а.с. 22, 53-55). До того ж записи у трудовій книжці НОМЕР_10 за датами від 1.11.1983, 11.06.1984, 15.06.1984, 13.11.1986, 18.11.1986, 07.05.1987 здійснено не українською мовою без відповідного перекладу (а.с. 54-55).

Оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності за правилами ст. ст. 72-77, 90 КАС України, суд доходить висновку, що рішення №01 від 01.04.2022 є правомірним, оскільки у трудових книжках, що підтверджують трудовий стаж, по батькові зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним у якому вказано як " ОСОБА_2 ".

Встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії, то такий здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Відповідно до сталої судової практики, питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

Відповідно до спірного рішення пенсійним органом не встановлювався трудовий стаж, який вказаний у трудових книжках, оскільки такі були взагалі відхиленні з підстав відсутності встановлення факту приналежності цього документа позивачу.

Покликання позивача на судову практику, зокрема на рішення окружного адміністративного суду міста Києва, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду судом відхиляється, оскільки в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не судів першої інстанції.

Щодо практики Верховного Суду, зокрема, постанови від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 28.02.2018 по справі №428/7863/17, то суди надавали оцінку записам в трудових книжках позивачів, а не факту приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, як то має місце у спірному випадку.

Отже, висновки Верховного Суду по справі №677/277/17, по справі №428/7863/17, ґрунтувалися на фактичних обставинах та відповідних їм правовідносинах, які сутнісно відрізняються від тих, які є у цій справі.

Також в контексті вищевикладеного суд зазначає, що КАС України не містить визначення терміну "подібні правовідносини". Водночас роз`яснення як слід розуміти цей термін вже надавалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №759/4892/16-а, від 21 грудня 2020 року у справі № 640/2431/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 736/1260/16-а.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

З приводу того, що позивач наполягає на формальних неточностях у документах, що не може бути підставою для відмови у призначені пенсії, то суд їх вважає безпідставними з огляду на те, що в даному випадку позивачу відмовлено з підстав того, що відсутній факт встановлення приналежності йому трудових книжок.

Стосовно предметної підсудності даного спору адміністративному суду, то суд зазначає, що як за складом учасників, так і за предметом спору він є публічно-правовим, оскільки оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання своїх владних управлінських функцій.

Проте, зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про обґрунтованість вимог з підстав того, що відсутній факт встановлення приналежності позивачу трудових книжок, що передбачено п. 26 Порядку № 637.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволені позовних вимог, присудження судового збору на користь позивача не передбачено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна