Справа № 200/893/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Справа№200/893/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.09.2022 року № 59 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (25 років) періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року та врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області: зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (25 років) період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року; врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном; з 01.06.2021 року - призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (25 років) періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року та врахуванням сум заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає про те, що 25.07.2022 року відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21 було здійснено повторний розгляд заяви позивача від 01.06.2021 року про призначення пенсії та прийнято рішення № 59, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 25 років.

Рішенням відповідача від 21.09.2022 року № 59, прийнятим за результатами перевірки пенсійної справи позивача, в ході якої було виявлено невірний розрахунок стажу позивача під час прийняття рішення від 25.07.2022 року № 59, позивачу знову було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи - 25 років.

Як вказує позивач, при повторному розгляді заяви від 01.06.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийняття рішення від 21.09.2022 року № 59 (яке було прийняте на заміну рішення відповідача від 25.07.2022 року № 59), до його пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не зараховано період з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року та не враховані суми заробітних плат з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує, що оскаржуване позивачем рішення № 59 від 21.09.2022 року про відмову позивачу в призначенні пенсії незалежно від віку є законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачем, на момент звернення страховий стаж позивача становив 30 років 6 місяців 8 днів, пільговий стаж згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) - 18 років 1 місяць 23 дні, стаж роботи відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 6 років 11 місяців 25 днів.

При цьому, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/10242/21 від 30.11.2021 року за наслідками повторного розгляду заяви від 01.06.2021 року до пільгового стажу позивача за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) зараховано період роботи з 09.09.1996 року по 31.12.2003 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Також, як вказується відповідачем, згідно з даними про спеціальний стаж у відомостях персоніфікованого обліку до пільгового стажу позивача відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за Списком № 1) зараховано період його роботи з 01.01.2004 року по 31.10.2014 року.

Крім того, відповідач зазначає, що до пільгового стажу роботи за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно з довідкою Десятого воєнізованого гірничорятувального загону від 28.05.2021 року № 01/159, а також довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 29.04.2021 року № 798 були зараховані наступні періоди роботи: з 30.06.1993 року по 29.07.1993 року, з 21.07.1994 року по 30.09.1994 року, з 05.02.1996 року по 30.03.1996 року, з 01.11.2014 року по 13.09.2019 року та з 23.09.2019 року по 28.05.2021 року.

Проте, оскільки на дату звернення у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію на пільгових умовах за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/893/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.06.2021 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

09.06.2021 року за наслідками розгляду вказаної заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення № 59 про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

Зазначене рішення пенсійного органу було оскаржене позивачем до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області від 09.06.2021 року № 59 стосовно відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону № 1058-IV.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи ОСОБА_1 протягом 1996-2003 років в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення, зокрема, щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи ОСОБА_1 протягом 1996-2003 років в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Суд зазначає, що предметом розгляду справи № 200/10242/21 було оскарження рішення № 59 від 09.06.2021 року про відмову позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах з мотивів незгоди позивача з наведеними у рішенні підставами для відмови, тоді як предметом розгляду цієї справи є оскарження рішення № 59 від 21.09.2022 року про відмову в призначені пенсії на пільгових умовах незалежно від віку.

Отже, підстави та предмет розгляду у справі № 200/10242/21 і справі, що розглядається наразі судом, не є тотожними.

На виконання згаданого вище рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21 відповідачем було здійснено повторний розгляд заяви позивача від 01.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача № 59 від 25.07.2022 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - не менше 25 років.

У вересні 2022 року відповідачем було проведено перевірку пенсійної справи позивача.

За результатами даної перевірки відповідачем, на заміну рішення № 59 від 25.07.2022 року, було прийняте рішення № 59 від 21.09.2022 року, яким так само було відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, який має становити не менше 25 років.

Суд зауважує, що відповідно до рішення оскаржуваного рішення № 59 від 21.09.2022 року, яке прийняте на заміну рішення № 59 від 25.07.2022 року, датою звернення позивача за призначенням пенсії є 09.10.2021 року, тоді як за наявними у справі документами (зокрема, копіями заяви позивача про призначення пенсії, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21, листування сторін, тощо) датою звернення позивача за призначенням пенсії є 01.06.2021 року.

Зазначені обставини враховуються судом під час постановлення цього рішення.

Отже, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення № 59 від 21.09.2022 року, яке було прийняте на заміну рішення № 59 від 25.07.2022 року, при повторному розгляді заяви позивача від 01.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до пільгового стажу позивача за Списком № 1 зараховано період його роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року, але вказаний період не зарахований до пільгового стажу позивача згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, яка дає право на призначення пільгової пенсії в незалежності від віку (за наявності певних умов).

При цьому, як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), під час прийняття оскаржуваного рішення № 59 від 21.09.2022 року до пільгового стажу позивача за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV зараховано періоди роботи з 30.06.1993 року по 29.07.1993 року, з 21.07.1994 року по 30.09.1994 року, з 05.02.1996 року по 30.03.1996 року, з 01.11.2014 року по 13.09.2019 року та з 23.09.2019 року по 28.05.2021 року.

Таким чином, згідно з оскаржуваним рішенням № 59 від 21.09.2022 року та наданим до справи розрахунком стажу позивача (форма РС-право) загальний пільговий стаж позивача за Списком № 1 склав 25 років 1 місяць 18 днів, з яких 18 років 1 місяць 23 дні зараховано за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 1) та 6 років 11 місяців 25 днів - за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Наведене підтверджується рішенням № 59 від 21.09.2022 року, розрахунком стажу позивача (форма РС-право) та не заперечується відповідачем у відзиві на позов.

З огляду на вищевикладене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - не менше 25 років.

Про дані обставини відповідачем було повідомлено позивача, у відповідь на його запит, листом від 23.09.2022 року № 14217-12996/Б-15/8-0500/22.

26.12.2022 року позивач, через уповноваженого представника, звернувся до відповідача із заявою (у порядку досудового врегулювання спору), у який просив повторно розглянути заяву від 01.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувати до пільгового стажу відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року, урахувати суми заробітних плат згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245 за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року та призначити пенсію незалежно від віку згідно зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV (25 років), починаючи з 01.06.2021 року.

На вказану вище заяву відповідачем було надано відповідь від 23.01.2023 року № 984-17844/К-02/8-0500/23, аналогічну за змістом листу від 23.09.2022 року № 14217-12996/Б-15/8-0500/22, до якої були додані розрахунок стажу позивача і копії рішення № 59 від 25.07.2022 року та рішення № 59 від 21.09.2022 року.

25.01.2023 року позивач, через уповноваженого представника, звернувся до відповідача із запитом щодо неналежного розгляду заяви від 26.12.2022 року.

На запит представника позивача відповідач листом від 27.01.2023 року № 0500-0202-8/9284 повідомив його про те, що "згідно підсистеми "Звернення" інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України заява від 26.01.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на призначення пільгової пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2023 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не надходила".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 59 від 21.09.2022 року, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є відсутність у нього передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу (25 років).

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 01.08.1990 року щодо спірного періоду свідчать про те, що у період з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року позивач працював у Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні (5-й взвод) на посадах "командир взводу" та "помічник командира загону".

Як було встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, зазначені посади, на яких працював позивач у спірний період, є віднесеними до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказаний період роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36).

Даний період роботи зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 1), але не зарахований до його пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, яка дає право на призначення пільгової пенсії незалежно від віку (за наявності певних умов).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу ІІІ Постанови КМУ № 202 "Гірничорятувальні частини, які обслуговують шахти і рудники, небезпечні щодо газодинамічних явищ, гірничих ударів, надкатегорійні та третьої категорії за газом" віднесені, зокрема, респіраторники, а також командири відділень і взводів, їх заступники (помічники).

Отже, особливою умовою для застосування Постанови КМУ № 202, у даному випадку, є робота в гірничорятувальних частинах, які обслуговують шахти і рудники, небезпечні щодо газодинамічних явищ, гірничих ударів, надкатегорійні та третьої категорії за газом на посаді командира відділення або взводу, їх заступника чи помічника.

У той же час, записи у трудовій книжці позивача за спірний період містять відомості лише щодо посад, на яких працював позивач під час роботи в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні - "командир взводу" та "помічник командира загону" (тобто без відомостей про характер та умови праці на цих посадах).

Позивачем надано уточнюючу довідку від 28.10.2014 року № 198, видану Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загоном, згідно з якою позивач у період з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року працював у Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні повний робочий день та виконував гірничі роботи у складі аварійно-рятувальних частин, що віднесені до Списку № 1, на посадах "командир взводу" та "помічник командира загону".

Також позивачем надані копії відповідних наказів щодо результатів атестації робочих місць за умовами праці, у тому числі за вказаними посадами.

Разом із цим, зазначена у довідці від 28.10.2014 року № 198 інформація про характер та умови праці позивача за спірний період не містить відомостей, наявність яких вимагається за розділом ІІІ Постанови КМУ № 202 (обслуговування шахт та рудників, які є небезпечними щодо газодинамічних явищ, гірничих ударів, надкатегорійними та третьої категорії).

Вирішуючи питання щодо можливості зарахування періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року до пільгового стажу позивача відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, суд, з-поміж іншого, виходить із наступного.

Пунктом 1.1. Положення про Оперативний воєнізований гірничорятувальний загін, яке було затверджене наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.10.2011 року № 565 (далі - Положення № 565), визначено, що Оперативний воєнізований гірничорятувальний загін (далі - О ВГРЗ) є професійним гірничорятувальним підрозділом (далі - ДВГРС) та входить до складу ДВГРС, яка належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - Уповноважений орган управління).

Відповідно до пункту 1.2. Положення № 565 О ВГРЗ є державною спеціалізованою (воєнізованою) аварійно-рятувальною службою, яка здійснює в установленому порядку гірничорятувальне обслуговування вугільних шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабрик, інших підприємств з видобутку та переробки вугілля, незалежно від форм власності, в період їх будівництва, реконструкції, експлуатації, ліквідації або консервації.

Згідно з пунктом 1.3. Положення № 565 діяльність О ВГРЗ координує Центральний штаб ДВГРС (далі - ЦШ ДВГРС).

Пунктом 2.1. Положення № 565 установлено, що основними завданнями О ВГРЗ на підприємствах, які обслуговуються, є:

- виконання аварійно-рятувальних робіт у разі виникнення надзвичайних ситуацій;

- ліквідація надзвичайних ситуацій та окремих їх наслідків;

- виконання робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та захисту від них працівників і підприємств;

- захист навколишнього природного середовища та локалізація зони впливу шкідливих і небезпечних чинників, що виникають під час аварій;

- виконання робіт протиаварійного призначення.

Згідно з абзацом 1 пункту 2.3. Положення № 565 О ВГРЗ відповідно до покладених на нього завдань та функцій здійснює такі види робіт: аварійно-рятувальні, протиаварійного призначення, із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій, із забезпечення боєздатності О ВГРЗ до ліквідації аварій та запобігання їх виникненню.

Абзацом 2 пункту 2.3. Положення № 565 визначено, що основною діяльністю О ВГРЗ є виконання аварійно-рятувальних робіт, робіт протиаварійного призначення, із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій та інших робіт.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3. Положення № 565 до аварійно-рятувальних робіт, зокрема, належать: гасіння підземних пожеж, ліквідація наслідків вибухів, раптових викидів вугілля і газу, проривів води і затоплень, гірничих ударів, обвалень гірничих порід та інших аварій і аварійних ситуацій на шахтах і в надшахтних будівлях і спорудах, на збагачувальних і брикетних фабриках, у небезпечних умовах (загазування шкідливими газами і задимленість атмосфери, підвищення температури, загроза вибуху тощо).

Як видно зі змісту листа Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості від 13.12.2022 року № 10/693, згідно із затвердженими Дислокаціями у період з 1996 року по 2014 рік гірничорятувальники 5-го гірничорятувального взводу Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону обслуговували ДП "Шахта імені М.С. Сургая", ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1", "Шахта Південнодонбаська № 1" (назви підприємств вказані станом на 2022 рік відповідно до "Тимчасової Дислокації підрозділів ДВГРС у вугільній промисловості України, які обслуговують гірничі підприємства", що погоджена Головою Державної служби України з питань праці та затверджена Міністром енергетики України (лист Міненерго від 06.06.2022 року № 25.1-ВИХ/17-22).

Вказаним вище листом Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості роз`яснено, що згідно з вимогами ДНАОП 1.1.30-4.01-97 "Статут з організації та ведення гірничорятувальних робіт", що був погоджений Держнаглядохоронпраці України 22.05.1997 року і затверджено наказом Міненерговугілля України від 06.06.1997 року № 232, кількість гірничорятувальних відділень, види ті кількість спеціального оснащення ДВГРС, які виїздять за сигналом "Тривога" на аварійний об`єкт, визначаються "Диспозиціями виїздів на аварії підрозділів ВГРЗ на обслуговані підприємства", у подальшому - згідно черговості за розробленими графіками. Зазначеними Диспозиціями, у разі виникнення аварій "Вибух" або "Пожежа" на будь-якому з тих підприємств, які обслуговуються гірничорятувальним загоном відповідно до затвердженої Дислокації, передбачається, як правило, залучення усіх чергових гірничорятувальних відділень загону. Основний особовий склад 5-го гірничорятувального взводу Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону залучався відповідними Диспозиціями виїздів на аварії підрозділів Оперативного воєнізованого гірничорятувального загону на підприємства, які він обслуговував згідно з Дислокаціями.

За наведеними у листі Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості від 13.12.2022 року № 10/693 даними станом на 2022 рік ДП "Шахта імені М.С. Сургая" та ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" віднесені до надкатегорних за метаном (накази від 26.01.2022 року № 226/164 та від 26.01.2022 року № 85/161).

Наданими до справи позивачем довідками ДП "Шахта імені М.С. Сургая" та ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" підтверджено, що у період з 1985 року по 2022 рік ДП "Шахта імені М.С. Сургая" та у період з 1974 року по 2022 рік ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" були віднесені до надкатегорійних шахт за газом.

Жодних заперечень з цього приводу відповідачем у відзиві на позов не наведено.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що у період з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року позивач працював повний робочий день у Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні на посадах "командир взводу" та "помічник командира загону", які віднесені до чинних у даний період роботи позивача Списків № 1, та виконував гірничі роботи у складі аварійно-рятувальних частин, обслуговуючи підприємства, які віднесені до надкатегорійних за газом, що узгоджується з вимогами розділу ІІІ Постанови КМУ № 202.

Таким чином, позивач має право на зарахування періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року до його пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

При цьому, враховуючи, що відповідно до оскаржуваного рішення № 59 від 21.09.2022 року та розрахунку стажу позивача (форма РС-право) пільговий стаж позивача за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV складає 6 років 11 місяців 25 днів, зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року (що складає 18 років 1 місяць 23 дні) згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV має наслідком наявність у позивача більше ніж 25 років пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії незалежно від віку на підставі частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку, що відповідачем при повторному розгляді заяви позивача від 01.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийнятті оскаржуваного рішення від 21.09.2022 року № 59 до пільгового стажу позивача безпідставно не зараховано період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення від 21.09.2022 року № 59 про відмову позивачу в призначенні пенсії правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З аналогічних підстав є протиправним та підлягає скасуванню рішення відповідача від 25.07.2022 року № 59, яким позивачу також було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (не менше 25 років) за наслідками повторного розгляду заяви від 01.06.2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21.

Суд зауважує, що чинне законодавство України не дає права відповідачу приймати рішення "на заміну" рішень про відмову в призначенні пенсії, що були прийняті ним же у минулому.

Позивачем у позовній заяві не заявлено вимог про скасування рішення відповідача від 25.07.2022 року № 59, проте, вказане рішення, станом на момент розгляду даної справи, є чинним і так само порушує права та законні інтереси позивача та може у подальшому перешкоджати їх відновленню.

У позовній заяві позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати до пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року та врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

За наявності рішення про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення певних дій, визнання таких дій (тобто дій стосовно відмови у призначенні пенсії або дій стосовно незарахування до страхового чи пільгового стажу певних періодів, тощо) протиправними не є необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав.

У даному випадку необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення останнім відповідних дій, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови зарахувати до пільгового стажу позивача відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV періоду роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року та врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками від 28.10.2014 року № 244 та № 245, виданими Оперативним гірничорятувальним загоном, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року суд вважає за необхідне зазначити про таке.

За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.

Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.

На сьогодні відповідачем ще не приймалося рішення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах незалежно від віку та не здійснювався розрахунок її розміру.

Таке рішення може бути прийняте, а розрахунок може бути здійснений у майбутньому на виконання цього рішення суду (після набрання ним законної сили).

Відтак, на даний момент відсутні обґрунтовані підстави вважати, що під час прийняття відповідачем рішення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах незалежно від віку та обрахунку розміру цієї пенсії ним не буде враховано суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача врахувати суми заробітних плат за період з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року згідно з довідками № 244 та № 245 від 28.10.2014 року є передчасними та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача призначити, нарахувати і виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, із зарахуванням до пільгового стажу позивача згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV періоду його роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року, приймаючи до уваги дискреційність повноважень пенсійних органів у питаннях стосовно призначення та перерахунку пенсій, суд виходить з наступного.

На законодавчому рівні відсутнє поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, проте, у судовій практиці сформовано позицію щодо цього поняття, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними у разі, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, за настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що цей вибір здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу і порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наведеними у цьому рішенні висновками суду, при зарахуванні до пільгового стажу позивача за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV періоду його роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року (18 років 1 місяць 23 дні), враховуючи, що позивач має 6 років 11 місяців 25 днів пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV (які вже були зараховані до пільгового стажу), пільговий стаж позивача згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV становитиме понад 25 років пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії незалежно від віку на підставі частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV позивачем дотримано усі необхідні вимоги.

Суд звертає увагу на те, що позивачу було вже тричі відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у тому числі двічі - у призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV за наслідками повторного розгляду заяви від 09.06.2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року у справі № 200/10242/21.

Таким чином, внаслідок систематичних протиправних дій з боку відповідача позивач фактично позбавлений гарантованого чинним законодавством України права на пенсійне забезпечення (у тому числі на пільгових умовах) протягом майже 2 років.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України установлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 59 від 25.07.2022 року та № 59 від 21.09.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу з 01.06.2021 року пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до його пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV період його роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні на посадах "командир взводу" та "помічник командира загону".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція № від 16.02.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання рішення протиправним і його скасування та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 59 від 25.07.2022 року та № 59 від 21.09.2022 року стосовно відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії на пільгових умовах (незалежно від віку) відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) з 01.06.2021 року пенсію на пільгових умовах (незалежно від віку) згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 09.09.1996 року по 31.10.2014 року в Оперативному воєнізованому гірничорятувальному загоні на посадах "командир взводу" та "помічник командира загону".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 08 травня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч