Справа № 620/7049/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7049/22 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 (далі - Порядок № 178) - без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, та за цінами предметів обмундирування визначеними станом на 01.01.2022.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 провадження у справі закрите.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем виправлено порушення з приводу якого подано позов, а отже між сторонами відсутній предмет спору, як наслідок провадження у справі, відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) необхідно закрити.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для закриття провадження у справі були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 9 КАС передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як зазначалося предметом даного спору є нарахування та виплата позивачу грошової компенсації за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку № 178. Підставою для звернення до суду із позовом слугував факт того, що відповідачем відповідну компенсацію не було нараховано та виплачено. Тобто, у даному спорі захисту підлягало право позивача як таке щодо отримання згаданої компенсації.

У ході судового розгляду, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідачем були надані докази нарахування заборгованості спірної компенсації згідно довідки-розрахунку №30/22 від 22.09.2022 на суму 58 075,55 грн, з урахуванням військового збору (1,5%) - 57 204,42 грн, а також докази її виплати у розмірі 57 204,42 грн.

Відтак, порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, щодо отримання компенсації було поновлене відповідачем самостійно до ухвалення судового рішення у даній справі. У зв`язку із викладеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність (припинення) спору щодо отримання позивачем спірних виплат.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зі змісту даної норми випливає, що провадження у справі на підставі даного пункту частини першої статті 238 КАС може бути закритим за наявності таких обов`язкових умов: виправлення суб`єктом владних повноважень у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності порушень; відсутності підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зважаючи на те, що позовних вимог щодо визнання рішень, дій або бездіяльності відповідача у позові заявлено не було, а також те, що таке визнання не вплине на вже відновлене право позивача на отримання відповідної компенсації, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування пункту 8 частини першої статті 238 КАС.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що з наданих документів неможливо встановити правильність розрахунку нарахованих та виплачених сум, а також відсутність певних документів щодо їх нарахування. Колегія суддів наголошує на тому, що предметом позову у даній справі є право на отримання (нарахування та виплату) компенсації, а не правильність її арифметичного обчислення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач у даному випадку наполягає на необхідності дослідження судом обставин, які не були заявлені підставами позову, та просить захистити його права у спосіб, який не вказаний у позовних вимогах.

Судовий розгляд заради судового розгляду суперечить завданню адміністративного судочинства, метою якого є саме захист прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Тому, якщо у ході судового розгляду буде встановлено факт того, що права позивача не є порушеними або ж їх було відновлено під час судового розгляду, то такі права не можуть бути захищені судом.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких