Справа № 280/1381/23
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 травня 2023 року Справа № 280/1381/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електроний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), представник ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_3 (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною дії Військової частини НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) щодо відмови у нарахування з 20 червня 2022 року та виплати в подальшому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 виплати належного грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди старшого матроса, навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, старшого матроса Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ), нараховувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбачене постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. належне грошове забезпечення та додаткові грошові винагороди старшого матроса, навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, старшого матроса Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, з 20 червня 2022 року та в подальшому щомісячно, включно до дня звільнення військовослужбовця ОСОБА_3 з полону;

стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по сплаті судового збору та на правову професійну допомогу.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є старшим матросом, навідником 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_3 . 04 квітня 2022 року, в період дії воєнного стану, старший матрос ОСОБА_3 під час безпосередньої участі у бойових діях, що забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в м. Маріуполь, Донецької області, у період здійснення зазначених заходів потрапив у полон до держави-агресора. Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до командування Військової частини № НОМЕР_3 із заявою про виплату їй належного грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, як дружині військовослужбовця, захопленого у полон. ОСОБА_1 почала отримувати вказане грошове забезпечення. Згодом зазначені вище виплати надходити перестали. Відмовою №7321164 від 17.01.2023 Військової частини НОМЕР_3 позиваці було повідомлено про те, що, враховуючи, що 04.04.2022 особовий склад військової частини НОМЕР_3 потрапив в полон, було призначено службове розслідування (наказ № 39 від 19.05.2022 "Про призначення службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди"). За результатами службового розслідування, затвердженими наказом № 67 від 19.06.2022 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди"), а також враховуючи той факт, що у діях військовослужбовців вбачалися ознаки здачі в полон, було прийняте рішення про направлення матеріалів до ТУ ДБР розташоване у м. Миколаїв для розгляду. У зв`язку з цим, а також з урахуванням вимог ч. 6 п. 2 та ч. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", виплата грошового забезпечення матроса ОСОБА_3 припинена. Відповідно наказу командира в/ч НОМЕР_3 № 67 від 19.06.2022, призупинено виплати військовослужбовцям, стосовно яких направлені матеріали службового розслідування до правоохоронних органів, до прийняття окремого рішення. Позивачка вважає доводи відповідача щодо призупинення виплати родинам військовослужбовців, що потрапили в полон, грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди - помилковими; бездіяльність командирів Військової частини НОМЕР_3 - протиправною. Позивачка вважає за потрібне зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме поновити всі виплати родинам військовослужбовців, що потрапили в полон.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

18 квітня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив Військової частини НОМЕР_3 на позовну заяву (вх. № 15694) в якому представником відповідача зазначено, що виходячи з того, що 04.04.2022 весь особовий склад військової частини НОМЕР_3 який знаходився у АДРЕСА_4 потрапив в полон, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №39 від 19.05.2022 «Про призначення службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагорода» було призначено службове розслідування. Також наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) № 67 від 19.06.2022 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди" комісією службового розслідування було направлено матеріали службового розслідування в підпорядкування Територіального управління Державного Бюро Розслідування розташоване у місті Миколаїв, так як у діях військовослужбовців вбачаються ознаки добровільної здачі в полон. Відповідно до ч. 6 п. 2 та ч. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення у полон або заручники, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. Виплати грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здались в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Також, у відзиві представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до моменту припинення перебування у складі оперативно-тактичного угрупування « Донецьк ».

На виконання ухвали 18.04.2023 Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 від відповідача надійшли витребувані судом докази по справі.

Ухвалою суду від 28.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - помічника командира військової частини НОМЕР_3 з правової роботи старшого лейтенанта юстиції Тітова М. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до моменту припинення перебування у складі оперативно-тактичного угрупування « Донецьк ».

01 травня 2023 року до суду через систему «Електроний суд» надійшла відповідь на відзив (вх. 17668). У відповіді на відзив представником позивача наголошено на тому, що жодних доказів наявності у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення «добровільна здача в полон», як станом на день припинення відповідачем виплати позивачці грошового забезпечення, так і станом на день судового розгляду справи, відповідачем до суду не надано. Тобто, зазначення у висновках Акту службового розслідування «комісія не має змоги встановити в діях військовослужбовців стосовно яких було призначено службове розслідування … як саме вони потрапили в полон добровільно здалися чи їх було захоплено в полон», а також «Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась, вини військовослужбовців, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а саме: зокрема, старший матрос _____», не може вважатися з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон. Крім того, в означеному акті вказано, що Комісія, яка проводить службове розслідування, не є органом, визначеним законодавством до повноважень якого входить кваліфікація злочину та/або проведення досудового розслідування. Наведене свідчить про те, що відповідач дійшов передчасних висновків щодо порядку і обставин добровільної здачі військовослужбовця - ОСОБА_3 в полон. За таких обставин, рішення відповідача про відмову позивачці у виплаті грошового забезпечення та грошової винагороди від 17.01.2023 №732/1364, є протиправним, а доводи його представника помилковими та безпідставними.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого матроса, навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_3 .

Згідно сповіщенням сім`ї № 58 від 12.07.2022 Заводського РТЦК та СП (м. Запоріжжя) навідник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти Військової частини НОМЕР_3 старший матрос ОСОБА_3 04.04.2022 потрапив у полон в м. Маріуполь, Донецької області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) від 19.05.2022 № 39 «Про призначення службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагорода» з метою уточнення причин і умов, винних осіб, а також встановлення ступеня їх вини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, у зв`язку з нововиявленими фактами та обставинами, призначено службове розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди.

За результатами проведення службового розслідування складено Акт проведення службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди, затверджений т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_3 17.06.2022 (далі - Акт службового розслідування). Згідно Акту службового розслідування службове розслідування проводилося стосовно 277 військовослужбовців в тому числі і щодо старшого матроса ОСОБА_4 . Як вбачається з висновку Акту службового розслідування в ході проведення службового розслідування було встановлено, що підполковником ОСОБА_5 , який на той час був командиром військової частини НОМЕР_3 , було віддано злочинний наказ скласти зброю, що передбачало добровільну здачу в полон. Особовий склад, який перебував разом з ним у місті Маріуполь виконав цей злочинний наказ. Виходячи з цього комісія не має змоги встановити в діях військовослужбовців стосовно яких було призначено службове розслідування, окрім молодшого сержанта ОСОБА_6 , як саме вони потрапили в полон - добровільно здалися чи їх було захоплено в полон. Так як до повноважень комісії не входить кваліфікація злочину та проведення досудового розслідування комісія дійшла висновку що після всебічного та повного проведення досудового розслідування правоохоронними органами по кожному військовослужбовцю окремо, та встановлення їхньої вини, в разі якщо вона наявна, або якщо в судовому порядку буде винесено виправдувальний вирок або військовослужбовцям у яких будуть відсутні ознаки складу злочину, виплатити грошове забезпечення та грошову винагороду за той період коли визначені військовослужбовці перебували у полоні та в тому обсязі в якому їм належить. Також, згідно розділу «Пропозиції» запропоновано, зокрема, службове розслідування вважати завершеним (п. 1), помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з фінансово-економічної роботи-начальнику фінансово-економічної служби: призупинити виплати військовослужбовцям стосовно яких було направлені матеріали службового розслідування до правоохоронних органів до прийняття окремого рішення (п. 8).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.06.2022 № 67 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди" на підставі акту проведеного службового розслідування наказано службове розслідування вважати завершеним; помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з правової роботи направити матеріали службового розслідування до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері для проведення досудового розслідування та встановлення обставин, направити матеріали службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідування розташоване у місті Миколаїв, для проведення досудового розслідування та встановлення обставин, направити матеріали службового розслідування до Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку до відома, направити матеріали службового розслідування командиру військової частини НОМЕР_5 до відома; заступнику начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_3 підготувати та направити сповіщення щодо військовослужбовців які перебувають в полоні до відповідних О(Р)ТЦК та СП; помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби: призупинити виплати військовослужбовцям стосовно яких було направлені матеріали службового розслідування до правоохоронних органів до прийняття окремого рішення; здійснювати виплати молодшому сержанту ОСОБА_6 згідно п. 3 розділу XXX «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 та згідно п. 10 рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 «248/1298»; помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з правової роботи взяти на контроль та негайно рапортом доповідати командиру військової частини у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття справи "за відсутності ознак складу злочину" у діях визначеного особового складу чи окремого військовослужбовця в складі підрозділу, з метою призначення службового розслідування та виплат всього належного грошового забезпечення та грошової винагороди для усунення ризиків порушення прав військовослужбовців гарантованих чинним законодавством України.

Згідно матеріалів справи наказ командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.06.2022 № 67 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди" позивачем оскаржено не було.

Листом від 17.01.2023 № 7321164 т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_3 повідомлено позивачу, що ОСОБА_4 під час проходження військової служби отримував грошове забезпечення відповідно до вимог законодавства України. В період з 04.04.2022 до 19.06.2022 ОСОБА_1 , як дружина, отримувала належне йому грошове забезпечення згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». У той же час, враховуючи, що 04.04.2022 особовий склад військової частини НОМЕР_3 потрапив в полон, було призначено службове розслідування (наказ № 39 від 19.05.2022). За його результатами, затвердженими наказом № 67 від 19.06.2022, а також враховуючи той факт, що у діях військовослужбовців вбачалися ознаки здачі в полон, було прийнято рішення про направлення матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м. Миколаїв для розгляду. У зв`язку із цим, а також з урахуванням вимог ч. 6 п. 2 та ч. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», виплата грошового забезпечення матроса ОСОБА_3 припинена.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжено відповідними Указами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до ч. 2-4 ст. 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 15 вказаного Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується, в тому числі, за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

В цьому ж пункті зазначено, що призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХ Поряду № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділу ХХХ Порядку № 260).

За приписами пункту 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Крім того, суд зазначає, що приписами пунктів 5, 6 Порядку № 884 передбачено, що обов`язок щодо з`ясування всіх обставин та вирішення питання щодо призначення або непризначення виплати грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який захоплений у полон або заручниками, а також інтернований в нейтральних державах або зник безвісти, членам сім`ї такого військовослужбовця, покладається саме на командира військової частини.

Однією з підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення є з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

У частині 1 статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ч.4 ст.85 Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Пунктом 1 розділу I Порядку №608 встановлено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 р. V Порядку №608).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (п.6 р. VI Порядку №608).

Водночас, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Пунктом 144-1 Положення №1153/2008 встановлено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України (п.144-2 Положення №1153/2008).

В ході судового розгляду справ судом з`ясовано, що позивачу до 19.06.2022 відповідачем здійснювалась виплата грошового забезпечення та грошової винагороди її чоловіка ОСОБА_3 , тобто, до моменту закінчення службового розслідування. Проте, з 20.06.2022 виплату грошового забезпечення було припинено. Відповідач мотивує припинення виплати грошового забезпечення позивачу тим, що в ході службового розслідування встановлено, що в діях військовослужбовців вбачаються ознаки добровільної здачі в полон.

Так, за згідно Акту службового розслідування запропоновано помічнику командира військової частини НОМЕР_3 з фінансово-економічної роботи-начальнику фінансово-економічної служби: призупинити виплати військовослужбовцям стосовно яких було направлені матеріали службового розслідування до правоохоронних органів до прийняття окремого рішення (п. 8).

Суд зазначає, що оцінка акту за результатами службового розслідування, в тому числі оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ній висновків, а також щодо самих висновків розслідування, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами такого розслідування. Таким актом індивідуальної дії, що породжує певні права та обов`язки є наказ, прийнятий за результатами розгляду акту - наказ командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.06.2022 № 67 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди".

Водночас в матеріалах справи відсутні докази оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.06.2022 № 67 "Про результати службового розслідування за фактом з`ясування статусу військовослужбовців, які загинули, зникли безвісти за особливих обставин, потрапили в полон, та порядку нарахування грошового забезпечення та грошової винагороди" в частині призупинення виплати військовослужбовцям стосовно яких було направлені матеріали службового розслідування до правоохоронних органів до прийняття окремого рішення.

Відтак, такий наказ є чинним і підлягає до виконання.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

В свою чергу, відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.05.2023.

Суддя О.О. Артоуз