Справа № 761/1848/23
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/1848/23
Провадження № 2-а/761/430/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: інспектора з паркування управління паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: інспектора з паркування управління паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою позивач просив суд:

1. Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ, винесену Інспектором з паркування Гончаруком Ярославом Павловичем від 05.01.2023 року.

2. Стягнути з відповідача витрати за евакуацію транспортного засобу в розмірі 1397 гривень, зберігання транспортного засобу на спецмаданчику 158, 40 грн. та судові витрати.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 05.01.2023 року о 19.02.00 інспектор з паркування Гончарук Ярослав Павлович зафіксував у режимі фотозйомки порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксував за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 39, а саме: «порушення ПДР:15.9, д), статті: КУпАП ч. 3 ст. 122», прилад фіксації-термінал ParkUP. Суть порушення: «транспортний засіб зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.». У постанові йдеться про транспорний засіб: марка: LAND ROVER DISCOVERY 3.0, державний номерний знак: НОМЕР_1 , що належить позивачу. Про правопорушення було складено постанову серія та номер: 1КІ, підтверджують факт складання та фіксування правопорушення фотоматеріалли, отримані під час фотозйомки правопорушення, в результаті чого до позивача було застосовано штраф у розмірі 680 грн. Автомобіль було евакуйовано на штрафмайданчик і позивач сплатив ще за евакуацію та за зберігання автомобіля.

Позивачем вказано, що з фотоматеріалів, отриманих під час фотозйомки правопорушення, вбачається, наступне: Фото 1: Зображено колесо невідомого автомобіля та фрагмент рулетки. Фото 2: Зображено ноги у кедах, позначення на асфальті, фрагмент рулетки. Фото 3: Зображено автомобіль, встановити марку якого неможливо, якість фото не дозволяє встановити масштаб. Фото 4: Зображено автомобіль, встановити номер та марку якого неможливо, якість фото не дозволяє встановити масштаб. Фото 5: Зафіксовано автомобіль, видно його номер, відсутня розмітка, якість фото не дозволяє встановити масштаб. Фото 6: Зафіксовано автомобіль, видно його номер, видно фрагмент розмітки, якість фото не дозволяє встановити масштаб. Фото 7: Зафіксовано автомобіль, видно його номер, видно фрагмент розмітки, якість фото не дозволяє встановити масштаб, прив`язки до інших нерухомих елементів відсутні, якість фото не дозволяє встановити масштаб. На фото не зафіксовано відповідні заміри, а тому неможливо встановити ширину смуги руху, відстань від транспортного засобу до розмітки, а отже, наявність факту порушення парвил паркування. Факт стоянки транспортного засобу Позивача в місці, де між суцільною лінією дорожньої розмітки та зупиненим автомобілем відстань менше, ніж три метри, не доведено жодним доказом.

Окрім того у позовній заяві зазначено, що відповідно до оскаржуваної Постанови, правопорушення відбулось за адресою Антоновича, 39. Якщо звернутись до картографічних матеріалів, то за адресою вул. Антоновича, 39 знаходиться зона для паркування, що доводить роздруковане фото з Гуглмеп, поданий у вигляду фототаблиці 1, відсутня розмітка, зафіксована на фото матеріалів фотофіксації. Крім цього, при фіксуванні адміністративного правопорушення посадова особа повинна використовувати сертифіковані вимірювальні засоби та засоби фотофіксації. Жодного зазначення про те, якими приладами користувався інспектор, які їх серійні номери, відомості про сертифікацію приладів, які мають проходити повірку кожні 1,5 роки, натомість ані в повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності, ані на офіційному веб-сайті Відповідача не зазначено, за допомогою якого приладу здійснювався замір відстані від автомобіля до суцільної лінії розмітки, а також коли останній раз здійснювалась повірка приладу.

В обґрунтування позовної заяви, позивачем вказано, що: - відсутні належні та допустимі докази вчиненні правопорушення; - фотозйомка проводилась несертифікованим невідомим технічним засобом без зазначення його ідентифікуючих даних (серійного та інвентарного номера, марки, серії), відсутні дані про повірку технічного засобу; - якість та зміст проведеної фотозйомки не дають можливості достовірно встановити розмір відстані транспортного засобу до суцільної смуги, ширину суцільної смуги; - за адресою, зазначеною у постанові відсутня взагалі смуга шириною менше 3 метрів і там постійно паркуються автомобілі, що доводять відкриті загальнодоступні джерела; - у постанові відсутні взагалі прив`язки до нерухомих орієнтирів, що дозволяються встановити обставини справи.

У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

07.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації), в якому останній просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на його необґрунтованість. відповідачем вказано, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою ст. 122 КУпАП та відповідно не спростовано правомірність дій відповідача при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.01.2023 року серії 1КІ № . При цьому відповідачем вказано, що зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб LAND ROVER DISCOVERY 3.0, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , зупинено ближче 3 метри до суцільної лінією розмітки. Додатково головним інспектором з паркування проведено замір відстані, яким встановлено, що транспортний засіб Позивача розташовано на відстані 1 м 54 см від суцільної лінії розмітки чим і порушено приписи пункту 15.9 д) ПДР. Окрім того, відповідачем вказано, що враховуючи, той факт, що постанову винесено законну та правомірну, а тимчасове затримання транспортного засобу відбулося в межах чинного законодавства, то і вимога щодо стягнення з відповідача коштів є необґрунтованою.

27.03.2023 до суду надійшли письмові пояснення позивача у яких позивачем викладені обставини аналогічні тим, що викладені позовній заяві.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що постановою головного інспектора з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гончарука Ярослава Петровича про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 05.01.2023 року серії 1КІ № притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

З постанови вбачається, що транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , 05 січня 2023 року о 19 год. 02 хв. на вул. Антоновича, 39 в м. Києві зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менше 3 м., чим порушено п. 15.9 д) ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: термінал ParkUP.

Сторонами не заперечувалось, що транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 .

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розділом 7 Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису (п. 7.1); розглядати справа про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.); накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису (п. 7.4.); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 7.5.).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089.

Підпунктом «д» п.15.9 ПДР України зазначено, що зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно наці правовідносини поширюється положення ч.4 ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом ParkUP, про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, kyiv.digital/penalty/check через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення - номер постанови від 05.01.2023 року, де містяться фото транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме містить сім фотознімків, виконаних з різних ракурсів, які відображають: дату порушення - 05.01.2023 року, час вчинення правопорушення - з 18:59:28 до 19:00:29.

Зі змісту матеріалів фотофіксації, також вбачається, що транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, здійснює зупинку ближче 3 метрів до суцільної лінії розмітки.

В даному випадку слід зазначити, що розміщення вказаного транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менше 3 м, чітко підтверджується матеріалами фотофіксації.

Судом приймаються до уваги зроблені головним інспектором заміри відстані, фото яких наявне в матеріалах фотофіксації, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача розташовано на відстані 1 м. 36 см.

При цьому, факт того, що транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менше 3 м, в даному випадку є очевидним, що є порушення пп.«д» п.15.9 ПДР України, а тому суд оцінює критично обґрунтування позиву, що якість за зміст проведеної фотозйомки не дають можливість достовірно встановити розмір відстані транспортного засобу позивач до суцільної смуги.

Крім того, суд відхиляє обґрунтування позову, що фотозйомка проводилась несертифікованим невідомим технічним засобом без зазначення його ідентифікуючих даних (серійного та інвентарного номера, марки, серії), відсутні дані про повірку технічного засобу, оскільки вони є безпідставними, так як в оскаржуваній постанові 1КІ № вказано технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: термінал ParkUP. При цьому, до відзиву відповідачем долучено копію сертифікату перевірки типу приладу ParkUP від 29.07.2020, який дійсний до 29.07.2030.

Суд зазначає, що зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що на виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України Відповідачем було здійснено фотофіксацію, вказаних обставин в кількості чотирьох зображень з різних ракурсів.

Згідно з статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Встановивши відповідальну особу, а саме позивача, за яким зареєстровано транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , головним інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.08.2022 серія 1КІ № за порушення вимог частини третьої статті 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 р. № 990 ( далі - Постанова № 990), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації;7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Пунктом 3 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМ України від 14.11.2019 №990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Пунктом 12 Постанови № 990 визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, вбачається, що головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 05.01.2023 серія 1КІ № .

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Гончарука Я.П. не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП).».

Суд зауважує, що кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Разом із тим, позивачем недоведене та ненадано належних і допустимих доказів, що за адресою вул. Антоновича, 39 знаходиться зона для паркування, оскільки фото з Гуглмеп подані у вигляді таблиці вказані обставини не підтверджують, а тому сум вважає вказані обґрунтування позову безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, інші доводи позовної заяви не впливають на вищевказані висновки суду.

Оскільки позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення 05.01.2023 серія 1КІ № , відтак позовні вимоги щодо скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ, винесену Інспектором з паркування Гончаруком Ярославом Павловичем від 05.01.2023 року, не підлягають задоволенню.

Разом із тим, згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вимоги позивача про з відповідача витрати за евакуацію транспортного засобу в розмірі 1397 гривень, зберігання транспортного засобу на спецмаданчику 158, 40 грн. задоволенню не підлягають, оскільки дії відповідача не визнано неправомірними, а при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.01.2023 серія 1КІ № та евакуації транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», державний номерний знак НОМЕР_1 дотримані норми чинного законодавства України.

Крім того, враховуючи, той факт, що постанову винесено законно та правомірно, а тимчасове затримання транспортного засобу відбулося в межах чинного законодавства, то і відшкодування вказаних коштів неможливе.

Враховуючи, що вказана вимога позивача є похідною від вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ, винесену Інспектором з паркування Гончаруком Ярославом Павловичем від 05.01.2023 року, яка є недоведеною та задоволенню не підлягає, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення коштів за евакуацію транспортного засобу в розмірі 1397 гривень, зберігання транспортного засобу на спецмаданчику 158, 40 грн..,задоволенню не підлягає.

У порядку ч.4 статті 139 КАС встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 122,152-1,255,258,279-1,288,289КУпАП, ст.ст.5,15,72-77,79,241-246,250,251,286 КАС України, ст.ст. 23, 614, 623 1166 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: інспектора з паркування управління паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його нескасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: