Справа № 320/11548/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року Київ справа №320/11548/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому, згідно з уточненою позовною заявою, просить суд:

- визнати протиправним та повністю скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.09.2022 № 29 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 22.09.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії на умовах, передбачених цією нормою Закону, мотивуючи своє рішення тим, що документами не підтверджується факт проживання станом на 01.01.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки. Беручи до уваги те, що наявність у нього посвідчення відповідно до якого він є постраждалим в наслідок аварії на ЧАЕС, як особа яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю та має право на пільги і компенсацію, позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, позивач зазначив, що з трудової книжки НОМЕР_1 випливає, що у періоди з 12.07.1983 по 13.11.1985 ОСОБА_1 працював у військовій частині № НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , що розташовувалась по АДРЕСА_2 .

Військовий квиток НОМЕР_3 , виданий 13.11.1985 на ім`я ОСОБА_1 - Білоцерківським об`єднаним військовим комісаріатом, свідчить про те, що позивач проживав в місті Біла Церква та був призваний на строкову службу за місцем реєстрації проживання.

З військового квитка НОМЕР_3 та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 27.07.1987 випливає, що позивачем було зареєстровано 27.06.1987 шлюб з ОСОБА_2 .

Зазначив, що він з 01.12.1987 вже був зарахований до Київського інституту інженерів цивільної авіації, але проживав в місті Біла Церква і щодня їздив до м. Києва на навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого 28.12.1988.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київського області від 29.06.2005 по цивільній справі № 2-5751, за заявою ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , зацікавлена особа відділ у справах захисту вселення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про встановлення факту місця проживання випливає, що були встановлені судом факти: дійсно ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, що підтверджується паспортом, однак відразу після народження постійно проживає в м. Біла Церква і в період з грудня 1988 року по 31.08.2004 знаходилась під наглядом дільничного лікаря міської дитячої лікарні м. Біла Церква. Згідно довідки ЖЕК № 4 ОСОБА_4 в період з 27.11.1990 по 07.02.1995 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а потім була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 .

З довідки, виданої військовою частиною № НОМЕР_2 за № 937 від 14.12.1995, випливає, що ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_3 з 27.11.1990 по 07.02.1995.

З дитячої медичної картки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , випливає інформація про те, що дитина була під наглядом дитячих лікарів в місті Біла Церква, про що свідчить запис адреси - АДРЕСА_4 на титульній сторінці медичної книжки, а також у листку "Профпрививки" відмітки про дати проведення дитині профілактичних щеплень, починаючи з 07.12.1988 (БЦЖ) та інших необхідних щеплень по графіку щеплень, інші записи: інформація про батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , дородовий патронаж - вагітна: ОСОБА_3 , чоловік - ОСОБА_1 та інші послідуючі записи про спостереження та відвідування лікарів дитячої міської лікарні міста Біла Церква.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київського області від 29.06.2005 по цивільній справі № 2-5751, вище перелічені довідки виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, довідки про проживання, довідки дитячого лікаря та записи в медичній картці доньки ОСОБА_1 свідчать про те, що він постійно, разом зі своєю сім`єю проживав в місті Біла Церква.

З інформації про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за № 15.2-03/1391 від 02.11.2022р. випливає, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 27.11.1990 по 07.02.1995 (це адреса місця проживання батьків ОСОБА_1 ).

З огляду інформації про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за № 15.2-03/1786 від 09.11.2022р. випливає, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 з 02.12.1978 по 27.11.1990 (це адреса місця проживання батьків ОСОБА_6 ). Даний факт підтверджується копією будинкової книги по квартирі АДРЕСА_6 відображена інформація про реєстрацію батьків ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ).

Вищезазначені обставини свідчать про постійне проживання ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 2 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою від 10 травня 2023 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 про виклик свідків - відмовлено.

17.03.2023 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на позовну заяву зі змісту якого слідує, що позивач 22.09.2022 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області із заявою за № 7607 встановленого зразка про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", надавши пакет документів. Відповідно до п. 4.2. постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" від 16.12.2020 № 25-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та приймало рішення про відмову у призначенні пенсії № 29 від 29.09.2022.

Відповідно до наданих документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, диплом, довідка проживання) загальний страховий стаж враховано повністю та складає 36 років 19 днів.

Згідно з записами трудової книжки заявник зарахований з 01.12.1987 слухачем підготовчого відділення інституту. Згідно диплому НОМЕР_6 заявник навчався з 01.09.1988 по 17.02.1994 у Київському інституті інженерів цивільної авіації.

Документи про період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом до 1 січня 1993 року відсутні. Згідно витягу від 18.08.2022 № 2022/000371002, виданого Білоцерківською територіальною громадою Київської області, зазначено що заявник проживає з 01.04.1994 по даний час в Київській обл., м. Біла Церква, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю за умови станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

30.03.2023 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління пенсійного фонду України у Київській області на позовну заяву зі змісту якого слідує, що позивач 22.09.2022 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", надавши пакет документів. Відповідно до п. 4.2. постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" від 16.12.2020 № 25-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та приймало рішення про відмову у призначенні пенсії № 29 від 29.09.2022.

Відповідно до наданих документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, диплом, довідка проживання) загальний страховий стаж враховано повністю та складає 36 років 19 днів.

Згідно з записами трудової книжки заявник зарахований з 01.12.1987 слухачем підготовчого відділення інституту. Згідно диплому ФВ № 748289 заявник навчався з 01.09.1988 по 17.02.1994 у Київському інституті інженерів цивільної авіації.

Документи про період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом до 1 січня 1993 року відсутні. Згідно витягу від 18.08.2022 № 2022/000371002, виданого Білоцерківською територіальною громадою Київської області, зазначено що заявник проживає з 01.04.1994 по даний час в Київській обл., м. Біла Церква, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю за умови станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

Отже, враховуючи викладене, підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає.

Позивачем подано до суду 22 березня 2023 року відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому останній заперечує проти наведених у відзиві аргументів та просить суд позов задовольнити.

Розглянувши позовну заяву, відзиви на позовну заяву, відповідь на відзив, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_7 , виданим 12 квітня 2002 року.

12.02.2002 позивач отримав Посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) Серії НОМЕР_8 .

22.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

29.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яким опрацьовано заяву позивача за принципом екстериторіальності, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії № 29.

У рішенні зазначено, що згідно записів трудової книжки заявник зарахований з 01.12.1987 слухачем підготовчого відділення інституту. Згідно диплому ФВ № 748289 заявник навчався з 01.09.1988 по 17.02.1994 у Київському інституті інженерів цивільної авіації.

Документи про період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом до 1 січня 1993 року відсутні. Згідно витягу від 18.08.2022 № 2022/000371002, виданого Білоцерківською територіальною громадою Київської області, зазначено що заявник проживає з 01.04.1994 по цей час в Київській обл., м. Біла Церква, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки не підтверджено проживання у зоні посиленого радіологічного контролю за умови станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спір між позивачем і відповідачами виник з питання щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю та відповідно його права користуватися пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796).

Статтею 10 Закону № 796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 частини першої статті 11 Закону № 796 визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (пункт 4 частини першої статті 14 Закону № 796).

Відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є такими, що належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що визначає категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для встановлення пільг і компенсацій встановлено відповідну категорію. Тобто особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до категорія 4.

Доказом надання позивачу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_8 (Том 1 а.с. 13).

Так, пунктом 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 25.08.1992 визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 25.08.1992 - посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про cтатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Порядок видачі посвідчень на даний момент встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, якою зокрема затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Згідно з пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (стаття 55). Тобто, особам, якщо вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій у розрахунку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Системний аналіз положень статей 9, 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у поєднанні із нормою частини третьої статті 65 цього Закону дають підстави дійти до висновку, що основним доказам проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене чи/або не скасоване посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке відповідно до змісту статті 14 згаданого Закону, на переконання суду, є підставою для встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі № 333/2072/17, від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 31.10.2019 у справі № 212/12245/13-а та в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при вирішенні даної справи.

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а.

Таким чином, видача позивачу уповноваженим органом посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років.

Доказів скасування чи визнання недійсним посвідчення позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_8 , відповідачами суду не подано та судом не здобуто.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, як власнику посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 3 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 5 років.

Водночас на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, крім посвідчення серії НОМЕР_8 , додано до позовної заяви копії наступних документи.

Військовий квиток НОМЕР_3 , виданий 13.11.1985 на ім`я ОСОБА_1 - Білоцерківським об`єднаним військовим комісаріатом, який свідчить про те, що ОСОБА_1 проживав в місті Біла Церква та був призваний на строкову службу за місцем реєстрації проживання.

На сторінці 24 військового квитка НОМЕР_3 проставлений штемпель від 27.06.1987 за № 846 про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_2 , що підтверджується також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 27.07.1987, отже дані документи і записи свідчать що, ОСОБА_1 проживав у м. Біла Церква.

На сторінці 24 військового квитка НОМЕР_3 проставлений штемпель про видачу ОСОБА_1 паспорту НОМЕР_9 від 04.12.1987, в той час як ОСОБА_1 , з 01.12.1987 вже був зарахований до Київського інституту інженерів цивільної авіації (сторінка трудової книжки № 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_10 , виданого 28.12.1988.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київського області від 29.06.2005 по цивільній справі № 2-5751, за заявою ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , зацікавлена особа відділ у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про встановлення факту місця проживання випливає, що були встановлені судом факти: дійсно ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, що підтверджується паспортом, однак відразу після народження постійно проживає в м. Біла Церква і в період з грудня 1988 року по 31.08.2004 знаходилась під наглядом дільничого лікаря міської дитячої лікарні м. Біла Церква. Згідно довідки ЖЕК № 4 ОСОБА_4 в період з 27.11.1990 по 07.02.1995 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а потім була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 .

З довідки № 395 від 29.06.2005, виданої Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області, яка видана ОСОБА_4 випливає інформація про те, що вона постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю за умови, що вона на 1 січня 1993 р. проживала у цій зоні не менше чотирьох років у м. Біла Церква з 01.12.1988 по теперішній час.

З довідки, виданої лікарем поліклінічного відділу міської дитячої лікарні Білоцерківського міського відділу охорони здоров`я Київської області від 07.06.2005, видана ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 випливає інформація про те, що "вона знаходиться під наглядом медичних працівників дитячої лікарні м. Біла Церква з 12 місяця 1988 року по 31.08.2004.".

З довідки, виданої військовою частиною № НОМЕР_2 за № 937 від 14.12.1995, випливає інформація про те, що ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_3 з 27.11.1990р. по 07.02.1995 рік.

З дитячої медичної картки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , випливає інформація про те, що дитина була під наглядом дитячих лікарів в місті Біла Церква, про що свідчить запис адреси - АДРЕСА_4 на титульній сторінці медичної книжки, а також у листку "Профпрививки" відмітки про дати проведення дитині профілактичних щеплень, починаючи з 07.12.1988 (БЦЖ) та інших необхідних щеплень по графіку щеплень, інші записи: інформація про батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , дородовий патронаж - вагітна: ОСОБА_3 , чоловік - ОСОБА_1 та інші послідуючі записи про спостереження та відвідування лікарів дитячої міської лікарні міста Біла Церква.

З інформації про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за № 15.2-03/1391 від 02.11.2022 випливає, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 27.11.1990 по 07.02.1995 (це адреса місця проживання батьків ОСОБА_1 ).

З огляду інформації про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за № 15.2-03/1786 від 09.11.2022 випливає, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 з 02.12.1978 по 27.11.1990 (це адреса місця проживання батьків ОСОБА_6 , що підтверджується копією будинкової книги по квартирі АДРЕСА_6 , де відображена інформація про реєстрацію батьків ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ).

Вищезазначені обставини свідчать про постійне проживання ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" місто Біла Церква Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Стосовно посилання відповідачів, що згідно диплому НОМЕР_6 заявник навчався з 01.09.1988 по 17.02.1994 у Київському інституті інженерів цивільної авіації. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 7 З У "Про вищу освіту" диплом є документом про вищу освіту та видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію, відтак не належить до документів, які підтверджують період проживання потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні посиленого радіологічного контролю, та як наслідок дані диплому позивача не спростовують факту його постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено посвідченням потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи і не спростовує твердження позивача, що він проживав в місті Біла Церква і щодня їздив до м. Києва на навчання.

Таким чином, на переконання суду, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно дійшов висновку про відмову позивачу в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд вважає, що право позивача на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підтверджене належними, достатніми та допустимими доказами.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у рішенні про відмову в призначенні пенсії зазначає, що страховий стаж позивача становить 36 років 19 днів. Таким чином, в позивача наявний необхідний страховий стаж для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Наведене, на думку суду, свідчить про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.09.2022 № 29 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 , яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796, суд зазначає, що такі вимоги не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Відтак призначення пенсії повинна бути проведено з - 22.09.2022.

Також суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Постанови № 25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській в області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав на пенсійне забезпечення, буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити з 22.09.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд зазначає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію за віком, оскільки права позивача в цій частині відповідачем не порушені. У Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не було правових підстав для виплати пенсії позивачу, оскільки така ще не була призначена.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов переконання, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, протиправним рішенням якого порушено права позивача, судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) від 29.09.2022 № 29 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 , яким відмовлено ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. № 10) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 22.09.2022.

У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ) судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.