Справа № 380/4943/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року справа № 380/4943/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Лужняк О,М.

за участю

представника позивача Завада Т.Р.

представника відповідача Рибак Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІКОРН ТЕКС» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІКОРН ТЕКС» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/000020/2 від 31.01.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що надав усі необхідні документи, які підтверджують дійсну вартість товару, зокрема, ті, що підтверджують складові митної вартості. Такі документи не містять ознак підробки, а також узгоджуються між собою. Митниця безпідставно вимагала у нього надати додаткові документи та без жодних підстав застосувала резервний метод визначення митної вартості товару. Стверджує, що приписи ч.2 та ч.3 ст.53 МК України передбачають повний та вичерпний перелік документів, які можуть бути надані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару. Вказує, що митний орган формально підійшов до вивчення наданих декларантом документів та не оцінив належним чином їх зміст. Вказує, що позивач та виробники ввезеного товару як учасники зовнішньоекономічної діяльності вправі дотримуватися принципу вільних цін, за яких ціна на окрему продукцію залежить від різних факторів, в тому числі й надання обґрунтованих знижок, що сприятимуть господарській діяльності суб`єктів. Відмінність між цінами, зокрема, незначна відмінність від ціни раніше ввезеного товару, не може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки таке суперечитиме принципам ведення господарської діяльності. Зазначає, що відповідач, здійснюючи коригування митної вартості товару, не врахував усіх ключових обставин справи та залишив поза увагою окремі документи, надані ним. Вказує, що розбіжність заявленої митної вартості із митною вартістю товарів, що були ввезені раніше не є підставою, за якої митний орган уповноважений витребувати у декларанта додаткові документи. Окрім того, посилається на те, що відповідач не врахував долучені висновки експерта, у яких чітко вбачається можливість та доцільність застосування попереднього додаткового методу визначення митної вартості товару.

У своїх заперечення відповідач зазначає, що у поданих документах виявлено розбіжності щодо відправника, підписів, дати прайс-листа, місяця розвантаження, а також відсутність документів, визначених ч.2 ст.53 МК України. Стверджує, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Вказує, що позивач не лише не усунув розбіжності у поданих до митного оформлення документах, а навпаки, надавши комерційний інвойс №20102022-1 від 09.11.2022 року, у якому продавцем товару значиться компанія Guizhou Zerophos Technology Co/Ltd, дає підстави вважати про наявність правовідносин із третіми особами, пов`язаними з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається. Вказує, що відсутні будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов. Оскільки митна вартість була визначена за резервним методом, посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані. Вказує, що при застосуванні шостого (резервного) методу визначення митної вартості використовується інформація з баз даних ЄАІС про вже проведені митні оформлення подібного товару. Додаткові дії щодо віднімання, додавання певних складових не проводяться, адже вказане не притаманне даному методу визначення митної вартості товару. Стверджує, що ним послідовно застосовувались методи визначення митної вартості. При цьому, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації. Надані документи не містять розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів. Оскільки ним було надано усі документи, передбачені ст.55 МК України, тобто вжито всіх можливих заходів щодо підтвердження митної вартості товарів, саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення.

Представник позивача просить позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 24.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

30.01.2023 року позивачем було подано відповідачу електронну митну декларацію.

30.01.2023 року відповідач відповідно до частин 3-4 ст.53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів просив надати додаткові документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправника; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 13) переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України.

30.01.2023 року позивачем у відповідь на вказану вимогу було надано додаткові документи.

31.01.2023 року Львівською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000020/2.

У вказаному рішенні контролюючим органом зазначено наступні порушення:

- в 22 графі CMR 44 від 25.01.2023 року відправником зазначено TBN LOGISTIK&TRADE GMBH, проте жодні документи про договірні відносини з TBN LOGISTIK&TRADE GMBH до митного оформлення не подавались;

- в банківському платіжному документі від 31.10.2022 року як підстава платежу вказано інвойс ZP216, при цьому даний документ до митного оформлення не подавався;

- в графі 3 CMR 44 від 25.01.2023 року місцем розвантаження вказано Київ, проте рахунок №3 від 25.01.2023 року виданий на міжнародне перевезення Гамбург-Солонка. Також згідно додатку №1 від 20.10.2022 року місцем поставки є Солонка;

- специфікація №1 до інвойсу №20102022-1 завірена тільки печаткою ТОВ Юнікорн Текс;

- контракт 20102022-1 від 20.10.2022 року, додаток №1 від 20.10.2022 року та специфікація до додатку №1 містять підписи продавця, що є ідентичними (є точними копіями);

- прайс-лист датований 28.10.2022 року, в той час як комерційний інвойс 20102022-1 та додаток №1 до контракту, в яких зазначена ціна товару, видані 20.10.2022 року, тобто ще до видачі прайсу;

- у звіті №270123/12 експертом взято цінові пропозиції інших виробників в інших країнах (Індія), в той час як заявлений до митного оформлення товар походженням з Китаю;

- калькуляція собівартості датована 30.01.2023 року, тобто через 3 місяці після складання комерційного інвойсу 20102022-1 та додатку №1 до контракту. В даному документі не вказано на який саме період здійснено розрахунок собівартості товару.

31.01.2023 року за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000055, якою позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із рішенням про коригування митної вартості (UA209000/2023/000020/2 від 31.01.23) та необхідністю внесення змін у гр. МД. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа».

Не погоджуючись із згаданим рішенням про коригування митної вартості позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є рішення про коригування митної вартості товарів прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/000020/2 від 31.01.2023 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо зазначення в 22 графі CMR 44 від 25.01.2023 року відправником TBN LOGISTIK&TRADE GMBH.

В матеріалах справи наявний контракт про транспортно-експедиторський супровід вантажів №04012023-1 від 04.01.2023 року, укладений між компанією «Дорренхаус ДжіЕмБіЕйч Інтернатіонале Спедішн» (експедитор) та позивачем (клієнт), відповідно до якого експедитор надає клієнту послуги з транспортно-експедиційного обслуговування експортних/імпортних та інших вантажів клієнта, що включають: організацію перевезення всіма необхідними видами транспорту, оплату послуг перевізників, організацію зберігання, огляду, вантажно-розвантажувальних робіт, інші послуги відповідно до заявок клієнта згідно з нормами застосовного права.

Підпунктом 2.2.1 п.2.2 вказаного контракту передбачено, що експедитор має право залучати третіх осіб до участі у виконанні своїх обов`язків за цим контрактом.

Окрім того, в матеріалах справи наявний також лист, адресований TBN LOGISTIK&TRADE GMBH позивачу, який вказує на те, що з 01.02.2023 року компанія Dorrenhaus GmbH Internationale Spedition (Дорренхаус ДжіЕмБіЕйч Інтернатіонале Спедішн) бере на себе зобов`язання щодо діяльності та співробітників компанії TBN LOGISTIK&TRADE GMBH.

Зазначені докази у повній мірі підтверджують факт постачання товару позивачу компанією Dorrenhaus GmbH Internationale Spedition як правонаступником щодо діяльності компанії TBN LOGISTIK&TRADE GMBH.

При цьому, порушення, на які посилається відповідач, носять формальний характер та не перешкоджали йому перевірити достовірність зазначеної позивачем інформації.

Відтак, такі мотиви спірного рішення спростовуються матеріалами справи.

Щодо неподання до митного оформлення інвойсу ZP216, який вказано в банківському платіжному документі від 31.10.2022 року як підстава платежу.

В матеріалах справи наявна проформа-інвойс №ZP216 від 20.10.2022 року відповідно до контракту №20102022-1 щодо оплати позивачем як імпортером вартості товару (монокальцій фосфат) компанії «Guizhou Zerophos Chemical Co., Ltd» як експортеру на суму 157680 доларів США.

В матеріалах справи наявний також і сам контракт №20102022-1 від 20.10.2022 року, укладений між компанією «Guizhou Zerophos Chemical Co., Ltd» та позивачем щодо постачання згаданого товару, а також додаток №1 від 20.10.2022 року до контракту №20102022-1 від 20.10.2022 року.

У вказаних документах зазначена така ж вартість товару (монокальцію фосфату) у розмірі 157680 доларів США, яку позивач сплатив компанії «Guizhou Zerophos Chemical Co., Ltd» відповідно до згаданої проформи-інвойсу.

Позивачем до справи було долучено також його пояснення на вимогу контролюючого органу від 30.01.2023 року, з яких вбачається, що ним надавався сам контракт №20102022-1 від 20.10.2022 року.

Ці обставини вказують на відсутність розбіжностей, зокрема щодо вартості товару, зазначеної позивачем у поданій декларації.

При цьому, суд звертає увагу, що подані документи у повній мірі дозволяли відповідачу встановити вартість імпортованого позивачем товару.

Окрім того, варто зазначити, що в уже згаданих поясненнях позивача серед додатків для відповідача він зазначив рахунок-проформу №20102022-1 від 20.10.2022 року.

Наведене може вказувати на допущення позивачем при поданні ним цих пояснень на вимогу відповідача технічної помилки, зокрема, помилкової заміни вірного номеру проформи-інвойсу ZP216 номером первинного контракту №20102022-1 від 20.10.2022 року.

Щодо зазначення в графі 3 CMR 44 від 25.01.2023 року місця розвантаження Київ, що суперечить рахунку №3 від 25.01.2023 року виданого на міжнародне перевезення Гамбург-Солонка; додатку №1 від 20.10.2022 року із місцем поставки Солонка.

Серед додатків до позовної заяви міститься лист від 01.02.2023 року, адресований позивачу компанією Dorrenhaus GmbH Internationale Spedition як експедитором, з якого вбачається, що в графі 3 CMR44 ним було допущено помилку, а саме вірне місце доставки товару Україна, Львівська область, с.Солонка, вул.Стрийська, 55 було зазначено як інша адреса доставки Україна, Київ.

Відтак, такі посилання відповідача не беруться до уваги.

Щодо завірення специфікації №1 до інвойсу №20102022-1 лише печаткою ТОВ «Юнікорн Текс».

Суд звертає увагу, що вказана обставина жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Більше того, як уже згадувалось раніше, в матеріалах справи достатньо інших доказів, які вказують на відсутність порушень при поданні позивачем митної декларації.

Щодо ідентичності підписів продавця на контракті №20102022-1 від 20.10.2022 року, додатку №1 від 20.10.2022 року та специфікації до додатку №1.

Суд зазначає, що для встановлення ідентичності (точна копія) підписів на окремих документах необхідною умовою для встановлення цієї обставини є проведення відповідної експертизи.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо проведення контролюючим органом вказаної експертизи, а тому такі його посилання є лише припущенням.

Окрім того, розділ 15 контракту №20102022-1 від 20.10.2022 року, укладений між компанією «Guizhou Zerophos Chemical Co., Ltd» та позивачем, містить наступні умови: «сторони в процесі виконання цього контракту згодні приймати будь-які документи (угоди, доповнення, тощо), відповідним чином оформлені та передані за допомогою факсимільного зв`язку або електронною поштою, як такі, що мають силу оригіналу, до моменту обміну оригіналами».

Враховуючи викладене, наведена відповідачем обставини не може свідчити про підробку позивачем зазначених документів.

Щодо відмінності дат на прайс-листі (28.10.2022 року) та комерційному інвойсі 20102022-1, додатку №1 до контракту (20.10.2022 року); дат на калькуляції собівартості (30.01.2023 року) та комерційного інвойсу 20102022-1 та додатку №1 до контракту (20.10.2022 року) .

Суд звертає увагу, що прайс-лист як перелік товарів з коротким описом їх характеристик і зазначенням цін (довідник цін) та калькуляція собівартості товару як розрахунок, за допомогою якого обраховується планова собівартість товару, не можуть бути основними документами, на підставі яких позивачем визначається та контролюючим органом перевіряється митна вартість імпортованого товару.

Вказані документи слугують як допоміжні елементи для встановлення майбутньої вартості товару, який покупець планує придбати.

Іншими словами, прайс-лист та калькуляція, на які посилається контролюючий орган, можуть містити орієнтовну вартість такого товару, а не ту, яка була заявлена позивачем у декларації та є додатковими доказами.

Щодо заявлення позивачем до митного оформлення товару походженням з Китаю (натомість, у звіті №270123/12 експертом взято цінові пропозиції інших виробників з інших країн (Індія)).

Встановлення контролюючим органом правильності заявленої декларантом митної вартості товару наступним чином (на підставі звіту експерта) відноситься до другорядних методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, передбачених ч.1 ст.57 МК України.

Застосування митним органом другорядних методів визначення митної вартості товарів відбувається у випадку неможливості застосування ним у даному випадку основного методу (за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується).

Враховуючи уже встановлений факт відсутності порушень при поданні позивачем митної декларації та, як наслідок, наявність у відповідача можливості визначити митну вартість імпортованого ним товару на підставі контракту №20102022-1 від 20.10.2022 року, додатку №1 від 20.10.2022 року до згаданого контракту (за основним методом), суд дійшов висновку, що ним не було дотримано порядку визначення митної вартості зазначеного товару позивача, передбаченого ч.1 ст.57 МК України.

Відтак, такі посилання контролюючого органу до уваги судом не беруться.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

При цьому, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що подані позивачем документи не містять розбіжностей

Окрім того, вказані документи містять усі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за резервним методом.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за резервним методом, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування його є підставними та підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

В матеріалах справи наявний лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 15.03.2023 року, в якому зазначено, що сторона позивача очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп.

При цьому, представником позивача не долучено відповідного акта щодо виконаних робіт, квитанції про оплату його послуг тощо.

З огляду на викладене, питання щодо стягнення таких витрат буде вирішуватися судом після надання представником позивача відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/000020/2 від 31.01.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІКОРН ТЕКС» (адреса: м.Київ, вул.Іллєнка Юрія, 83Д; ) 15883 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 44 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя Мартинюк В.Я.