Справа № 380/3127/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3127/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року зал судових засідань №8

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

представника позивача Ковальчук О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , місцезнаходження: 79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1, якій просить скасувати постанову від 13.01.2023 ВП №69636957 про накладення штрафу в розмірі 5100грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач безпідставно дійшов висновку про невиконання без поважних причин позивачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що він належним чином виконав вказане судове рішення, а саме здійснив ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року, що підтверджується рішенням від 12.10.2022 №01. Позивач зазначає, що при зверненні до органу Пенсійного фонду України із заявою від 11.11.2021 ОСОБА_1 не долучила до неї довідки про складові заробітної плати державного службовця. У зв`язку з чим позивач здійснив розрахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» лише з врахуванням стажу роботи. За результатами такого розрахунку розмір пенсії ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України «Про державну службу», склав з 11.11.2021 1854грн, а з 01.12.2022 2093грн. Позивач просить врахувати, що розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є вищим та становить з 11.11.2021 3146,39грн, а з 01.04.2022 3394,18грн. Враховуючи, що після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, позивач вирішив і далі виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що повідомив останню листом від 28.10.2022 №1300-5307-8/99767.

26.04.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що 28.12.2022 відповідач скерував позивачу вимогу, в якій зобов`язав його повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Станом на 13.01.2023 вимоги виконавчого документа позивачем не виконано. Відтак оскільки вимог виконавчого документа не виконано, у державного виконавця були відсутні будь-які документальні підтвердження щодо виконання виконавчого документа, відповідно, на думку відповідача, прийнята постанова про накладення штрафу є правомірною.

25.04.2023 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких він наголошує на тому, що відповідно до пункту 4 розділу 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами вказаного закону її розмір зменшується, пенсія виплачується у раніше встановленому розмірі. Застосувавши вказану норму, позивач перевів ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач наголошує на тому, що розмір пенсії ОСОБА_1 після переведення її на пенсію державного службовця зменшився, у зв`язку з неподанням нею до заяви про призначення такої від 11.11.2021 довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Вказані довідки ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області лише 10.03.2023.

05.05.2023 представник відповідача подав до суду заперечення на позовну заяву, обґрунтовані тими ж обставинами, що й відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

II. Рух справи

Ухвалою від 27.02.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 20.03.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та витребував додаткові докази.

Заходи забезпечення позову не вживались.

III. Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії задоволено повністю, а саме: визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності 2 групи з дитинства, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року. Рішення суду набрало законної сили 01.04.2022.

11.08.2022 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/1985/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року.

16.08.2022 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №69636957 щодо виконання виконавчого листа №380/1985/22, виданого 11.08.2022 Львівським окружним адміністративним судом. Про прийняття вказаної постанови відповідач повідомив позивача листом від 16.08.2022 № 27587.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.09.2022 за вих. №1300-5903-5/81540 відповідача повідомлено про те, що на думку пенсійного органу, рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/1985/22 не набрало законної сили.

28.12.2022 державним виконавцем в порядку статті 18 Закону України Про виконавче провадження скеровано вимогу, у якій зобов`язано з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у триденний термін з моменту отримання вимоги, повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/1985/22.

13.01.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу ВП №69636957, якою за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00грн. Одночасно зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.01.2023 за вих. № 1300-5307-8/4410, повідомлено відповідача про належне виконання згаданого судового рішення, а саме здійснено ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року, що підтверджується рішенням від 12.10.2022 №01. При зверненні до органу Пенсійного фонду України із заявою від 11.11.2021 ОСОБА_1 не долучила до неї довідки про складові заробітної плати державного службовця. У зв`язку з чим позивач здійснив розрахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» лише з врахуванням стажу роботи. За результатами такого розрахунку розмір пенсії ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України «Про державну службу», склав з 11.11.2021 1854грн, а з 01.12.2022 2093грн. Позивач просить врахувати, що розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є вищим та становить з 11.11.2021 3146,39грн, а з 01.04.2022 3394,18грн. Враховуючи, що після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, позивач вирішив і далі виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що повідомив останню листом від 28.10.2022 №1300-5307-8/99767.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу за невиконання судового рішення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті суд виходив з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV (надалі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У частинах четвертій, п`ятій статті 19 Закону №1404-VIII встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Суд встановив, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2022 №69636957 виконавець вказав про необхідність виконання позивачем рішення суду протягом 10 робочих днів. Про прийняття вказаної постанови відповідач повідомив позивача листом від 16.08.2022 № 27587.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржене рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямований на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин.

При цьому поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Більше того, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19.

Суд встановив, що станом на час винесення оскарженої постанови від 13.01.2023 ВП №69636957 про накладення штрафу в розмірі 5100грн, як і на час судового розгляду справи ОСОБА_1 виплачується пенсія по інвалідності, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане свідчить про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 в частині зобов`язання здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року.

Оцінюючи причини невиконання судового рішення, поважність яких обґрунтовує позивач, суд враховує таке.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав вказане судове рішення, а саме здійснив ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 11 листопада 2021 року, що підтверджується рішенням від 12.10.2022 №01.

Відповідно до пункту 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

З наведеного вбачається, що необхідними документами для призначення пенсії державного службовця є довідки про заробітну плату встановленої форми.

Суд встановив, що при зверненні до органу Пенсійного фонду України із заявою від 11.11.2021 ОСОБА_1 не долучила до неї довідки про складові заробітної плати державного службовця. У зв`язку з чим позивач здійснив розрахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» лише з врахуванням стажу роботи.

За результатами такого розрахунку розмір пенсії ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України «Про державну службу», склав з 11.11.2021 1854грн, а з 01.12.2022 2093грн.

Водночас, розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , обчисленої відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є вищим та становить з 11.11.2021 3146,39грн, а з 01.04.2022 3394,18грн.

Враховуючи, що після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, позивач вирішив і далі виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що повідомив останню листом від 28.10.2022 №1300-5307-8/99767.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання судового рішення позивач посилається на пункт 4 розділу 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами вказаного закону її розмір зменшується, пенсія виплачується у раніше встановленому розмірі. Застосувавши вказану норму, позивач перевів ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки з буквального тлумачення наведеної норми вбачається, що така підлягає застосуванню під час перерахунку пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до норм іншого закону, а саме Закону України "Про державну службу".

Суд зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями надавати оцінку доцільності виконання судового рішення, адже таке є обов`язковим до виконання у відповідності до приписів статті 129-1 Конституції України.

Як встановив суд та визнається позивачем, зменшення розміру пенсії державного службовця, призначеної ОСОБА_1 , зумовлене виключно неподанням останньою разом із заявою від 11.11.2021 довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Вказані довідки ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області разом із заявою від 10.03.2023.

Суд враховує, що позивач не подав до суду доказів здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вказаних довідок, а відтак остання досі отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а рішення суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 фактично залишається не виконаним позивачем.

За наведених обставин суд висновує, що стверджувані позивачем причини невиконання рішення суду не є поважними.

Зважаючи на викладені висновки, беручи до уваги те, що рішення суду від 28.02.2022 у справі №380/1985/22 фактично залишається не виконаним позивачем без поважних причин, суд вважає, що постанова від 13.01.2023 ВП №69636957 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у розмірі 5100,00грн, є правомірною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 10 травня 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик