Справа № 520/28047/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 р.Справа № 520/28047/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

представника позивача: Манько К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 13.12.22 року по справі № 520/28047/21

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС"

до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області

третя особа: ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" (далі також позивач, СТОВ "Колос") звернулося до адміністративного суду з позовом до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області (далі також відповідач), третя особа: ОСОБА_1 , в якому просило:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області № 45 від 31.08.2021 в таких частинах:

- надати громадянці ОСОБА_1 в оренду терміном на 20 років, або до моменту державної реєстрації права власності на них, земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення:

площею 2,8430 га з кадастровим номером :01:000:0619 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/1);

площею 2,2843 га з кадастровим номером :01:000:0613 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/2);

площею 1,2631 га з кадастровим номером :01:000:0610 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/3);

площею 4,2749 га з кадастровим номером :01:000:0617 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 179/1);

площею 1,8609 га з кадастровим номером :01:000:0630 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 179/9):

площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0614 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки №136);

площею 6,6077 га з кадастровим номером :01:000:0623 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 274);

площею 6,1351 га з кадастровим номером :01:000:0618 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 331), які розташовані на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області;

- укласти договір оренди земельних ділянок, вказаних в п. 2 цього рішення, з визначенням розміру орендної плати - 7 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок;

- здійснити державну реєстрацію договору оренди земельних ділянок згідно з чинним законодавством;

- надати згоду громадянці ОСОБА_1 на передачу земельних ділянок, вказаних в п. 2 цього рішення в суборенду юридичним чи фізичним особам;

- встановити, що умови договору суборенди земельних ділянок повинні обмежуватися умовами договору оренди і не суперечити йому, а строк договору суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі;

2) зобов`язати Коломацьку селищну раду Богодухівського району Харківської розглянути заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» № 1354/01-10 від 17.08.2021 та прийняти рішення про передачу в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛОС» земельних ділянок:

- площею 2,8430 га з кадастровим номером :01:000:0619 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/1);

- площею 2,2843 га з кадастровим номером :01:000:0613 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/2);

- площею 1,2631 га з кадастровим номером :01:000:0610 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 411/3);

- площею 4,2749 га з кадастровим номером :01:000:0617 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 179/1);

- площею 6,5281 га з кадастровим номером :01:000:0612 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 307);

- площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0611 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 1);

- площею 6,1358 га з кадастровим номером :01:000:0614 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки №136);

- площею 6,6077 га з кадастровим номером :01:000:0623 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 274);

- площею 6,1351 га з кадастровим номером :01:000:0618 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля (№ ділянки 331), які розташовані на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 закрито провадження по справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» до Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснено позивачу, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду судом першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спір у цій справі є саме публічно-правовим, адже в даному випадку спір із органом місцевого самоврядування виник саме у зв`язку із невиконанням останнім своїх функцій та обов`язків, прямо передбачених законом, зокрема неповідомлення міським головою органу місцевого самоврядування про наявність конфлікту інтересів, невнесення такої інформації до протоколу засідань ради, неправомірне прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення з порушенням конфлікту інтересів, неприйняття законного та правомірного рішення, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 27 лютого 2020 року у справі № 520/16647/16-а, від 12 лютого 2020 року у справі № 712/10439/16-а, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, з урахуванням чого вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

08.05.2023 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір у цій справі пов`язаний із захистом порушених цивільних прав та інтересів позивача, виник у сфері приватноправових відносин, не є публічно-правовим, а тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, на нього не поширюється. Справа за цим позовом має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. ст. 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть, зміст та характер спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У той час як участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Отже обов`язковим є з`ясування, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з частиною статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Як убачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу того, що дії відповідача шляхом прийняття рішення, в оскаржуваній частині, порушують право позивача на отримання у користування земельних ділянок, наданих в оренду іншій особі, з якою на підставі такого рішення укладено договір оренди.

Так, рішенням Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області № 45 від 31.08.2021, в оскаржуваній частині, надано громадянці ОСОБА_1 в оренду терміном на 20 років, або до моменту державної реєстрації права власності на них, спірні земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення.

При цьому, звертаючись з позовом у цій справі, позивач мотивував свої вимоги тим, що на спірні земельні ділянки, які надані в оренду іншій особі на підставі оскаржуваного рішення, на замовлення позивача виготовлено технічну документацію, за наслідками розробки якої позивач звернувся до відповідача із заявою про надання спірних земельних ділянок в оренду. Тобто, на думку позивача, надання оскаржуваним рішенням відповідача спірних земельних ділянок в оренду третій особі порушує його права у сфері земельних відносин.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту приватних інтересів.

Оскільки зазначений спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно зі ст. 2 Земельного Кодексу України (далі ЗК України), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічну норму закріплено й у ч. 1 ст. 19 ЦПК України, яка передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 ЦК передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ця справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги позивача фактично спрямовані на усунення перешкод у реалізації свого права на користування спірними земельними ділянками із подальшим їх набуттям у власність.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених прав СТОВ «Колос», що виникають із земельних відносин, та з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, висновок суду першої інстанції про те, що цей спір має вирішуватися судами за правилами ЦПК України, є обґрунтованим.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 520/16647/16-а, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 712/10439/16-а.

Покладені в обґрунтування апеляційної скарги аргументи щодо порушення з боку суду першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, та з урахуванням установлених у цій справі обставин і змісту спірних правовідносин їм не суперечать.

Щодо посилання позивача у позовній заяві на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 442/730/17, колегія суддів зазначає, що під час розгляду цієї справи у касаційному порядку питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ не вирішувалося.

Разом з тим посилання позивача на неврахування відповідачем під час прийняття рішення в частині, що оскаржується, конфлікту інтересів як на підставу позову, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, та не дає підстав для віднесення цієї справи до адміністративної юрисдикції.

Посилання позивача на постанову Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/5946/2020 не може бути враховане колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України ураховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції. До того ж, позовні вимоги у справі № 520/5946/2020 та у цій справі є різними, висновків, які б мали бути враховані під час розгляду цієї справи, Верховним Судом не сформовано, так як справа № 520/5946/2020 у касаційному порядку не переглядалася.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 520/28047/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 10.05.2023 року