Справа № 396/603/23
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/603/23
Провадження № 2-а/396/11/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2023 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу № 396/603/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Нечай Олександр Дмитрович, до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 08.03.2023 року № 536887 (серія БАБ),-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Нечай О.Д. звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 08.03.2023 року № 536887 (серія БАБ) .

В обґрунтування позову зазначено, що 08.03.2023 року відносно нього було складено постанову № 536887 (серія БАБ) про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, якою накладено на позивача штраф в розмірі 340 грн, з якою він не згоден, оскільки обставини правопорушення описані у постанові наступним чином: «водій ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом за вказаною адресою, рухався зі швидкістю 76 км/год у населеному пункті, де дозволено рухатися зі швидкістю не більше як 50 км/год, перевищив максимальне обмеження швидкості на 26 км/год». З зазначеним описом обставин позивач не погоджується та вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що п. 12.9 (б) ПДР України передбачено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4,12,5,12,6 та 12,7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Разом з тим зазначає, що Інспектор УПП під час складання оскаржуваної постанови жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення не надав. Позивач вважає, що рухався із дозволеною швидкістю та відповідно не порушував п. 12.9 ПДР України.

За наведених підстав, позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 536887 від 08.03.2023 року.

Ухвалою від 10.11.2021 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника УПП в Миколаївській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив позов, просив відмовити, надавши докази на підтвердження свого відзиву: DVD-R диск з фото-відеофіксацією факту вчинення адміністративного правопорушення, копії сертифікатів відповідності, копію експертого висновку, копія постанови, методичні рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Нечай О.Д. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 18.04.2023 року подано відзив про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.03.2023 року інспекторами управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT р.н. НОМЕР_1 , 08.03.2023 року о 15:21 год в м. Миколаїв по вул. Одеське шосе,58, водій ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом за вказаною адресою зі швидкістю 76 км/год в межах населеного пункту, де дозволено рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год перевищив максимальне обмеження швидкості на 26 км/год, чим порушив 12.4 ПДР України, швидкість руху вимірювалась приладом TruCAN TC 000763 (а.с.5).

Із оглянутого судом відеозапису, наданого відповідачем до відзиву, вбачається, що 08.03.2023 року о 15.21 год працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням позивача. Представник УПП представився водієві та роз`яснив, що було зафіксовано, що водій рухався зі швидкістю 76 км/год, ознайомивши його з фіксацією з приладу «TruCam», пояснивши, що ним перевищено встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26 км/год, тобто порушення ним п.12.4 ПДР України. В подальшому працівниками поліції було винесено постанову та водію було запропоновано отримати її копію на місці, проте ОСОБА_1 відмовився. Інших заяв та клопотань не заявляв.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серія БАБ № 536887 від 08 березня 2023 року, посилається на не порушення ним п. 12.9 правил дорожнього руху вказуючи, що рухався з дозволеною швидкістю.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 12.4 ДРП передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до вимог п. п. «б» п. 12.9. ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

При цьому, дорожні знаки 3.29, 3.31 є заборонними знаками, відповідно до яких: знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові, а знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом враховано те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовних дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фото фіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації. Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і в автоматичному режимах: - ±2 км/год. в діапазоні від 2 до 200 км/год.; - ±1 км/год. в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ ІІ має сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/1-2903-2012, серійний № ТС 000763.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ ІІ № ТС 000763 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

У зв`язку з викладеним суд враховує у якості доказу дані лазерного вимірювача швидкості TruСАМ ІІ № ТС 000763 та бере їх до уваги.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач рухався в межах населеного пункту з перевищенням максимальної швидкості на 26 км/год.

На підтвердження вказаного, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис, на якому також фото з TruCam.

Суд, дослідивши фотознімки з приладу TruCam, встановив, що останні фіксують факт перевищення автомобілем, дозволеної швидкості руху у межах населеного пункту більше ніж на 26 км/год., адже транспортний засіб рухався зі швидкістю 76 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год.

При цьому з відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений біля одного з житлових будинків на автодорозі з обох боків якої також знаходяться житлові будинки, що додатково свідчить про перебування його в межах населеного пункту.

Посилання позивача на той факт, що він рухався з дозволеною швидкістю, та не порушував п. 12.9 (б) ПДР України, судом не приймається, оскільки працівниками поліції було винесено постанову за фактом вчинення адміністративного правопорушення позивача, саме за порушення вимог п.12.4 ПДР України, а не п.12.9 (б), як зазначає позивач.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Таким чином, надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

За таких обставин, відповідачем повністю доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що 08 березня 2023 року о 15:21 год у м. Миколаїв по вул. Одеське шосе,58, позивач керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належність ОСОБА_2 , порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год., а саме: рухався зі швидкістю 76 км/год., чим порушив швидкісний режим в населеному пункті (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), чим порушив п. 12.4 ПДР.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що постанова серія БАБ № 536887 по справі про адміністративне правопорушення 03 березня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 в його вчиненні, розмір адміністративного стягнення накладено посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.7, 132-1 ч.2, 251,268,283-284,288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст.2,8,9,72-77,205,241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 08.03.2023 року № 536887 (серія БАБ)- відмовити, залишивши вказану постанову без змін.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя: А. А. Русіна