Справа № 200/5325/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року справа №200/5325/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сидоренка Володимира Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/5325/22 (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по не розірванню (припиненню) контракту та звільненню з військової служби ОСОБА_1 за його рапортом від 08.09.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розірвати (припинити) контракт та звільнити ОСОБА_1 з військової служби за його рапортом від 08.09.2022.

В обгрунтування позову зазначив, що 20.04.2021 ним укладено контракт про проходження військової служби з відповідачем строком на три роки.

В зв`язку з наявністю трьох дітей та для забезпечення належного догляду та виховання неповнолітньої дитини, двох малолітніх дітей, в тому числі дитини 2020 року народження, враховуючи небажання подальшого проходження служби, позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку рапорт від 08.09.2022, яким просив розірвати (припинити) контракт та звільнити позивача з військової служби.

Рапорт був отриманий відповідачем 20.10.2022, проте, на дату звернення до суду з цим позовом контракт з позивачем так і не був розірваний (припинений).

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги доказ отримання відповідачем рапорту про розірвання (припинення) контракту направлення відповідачу рапорту, а саме: поштової накладної від 08.09.2022 з трек-номером 530, яка містить реквізити як відправника ОСОБА_1 , так і одержувача ВЧ НОМЕР_1 .

Зазначена поштова накладна є доказом отримання відповідачем рапорту, як наслідок, є доказом протиправної бездіяльності відповідача щодо не вчинення ним дій щодо належного розгляду рапорту позивача про розірвання (припинення) контракту.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_5 05.06.2022.

20.04.2021 між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 та громадянином ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу строком на 3 (три) роки.

Пунктом 3 Контракту визначено, що Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України Про військовий обов`язок та військову службу та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України.

Позивач з 20.04.2021 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту від 08.09.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 позивач, зокрема, просив відповідача розірвати (припинити) з ним контракт та звільнити з військової служби в зв`язку з наявністю трьох дітей та для забезпечення належного догляду та виховання неповнолітньої дитини, двох малолітніх дітей, в тому числі дитини 2020 року народження. (а.с.25-26)

Рапорт позивача від 08.09.2022, який надано з позовною заявою, не містить печатки Військової частини НОМЕР_1 із зазначенням номеру та дати вхідного документа.

Позивачем в якості доказу отримання відповідачем зазначеного рапорту надано поштову накладну від 08.09.2022 з трек-номером 530, яка свідчить, що відправлення надано на пошту у м. Запоріжжя 08.09.2022; відправлення у точці видачі/доставки м. Слов`янськ 14.09.2022 року; повернення за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання м. Слов`янськ 29.09.2022; відправлення вручено: особисто смт. Томаківка 20.10.2022.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем рапорту про розірвання (припинення) контракту.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На підставі частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одними з видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового складу та військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Як свідчать матеріали справи, позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. Контракт був укладений строком на 3 (три) роки та набрав чинності з 20.04.2021.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Законом України № 2105-ІХ Про затвердження Указу Президента України Про загальну мобілізацію затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 Про загальну мобілізацію, відповідно до якого оголошено та проведено загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

На підставі частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно пункту 34 Положення контракт припиняється (розривається):

у день закінчення строку контракту;

у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший;

у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України);

у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти;

у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим;

у день видачі свідоцтва про смерть військовослужбовця на підставі проведеної генетичної експертизи, якщо військовослужбовця не було визнано судом безвісно відсутнім чи оголошено померлим.

Як визначено пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Таким чином, необхідною умовою для звільнення військовослужбовця зі служби є подання ним відповідного рапорту та документів, які підтверджують підстави звільнення.

Як свідчать матеріали справи, 08.09.2022 позивач склав рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив відповідача розірвати (припинити) з ним контракт та звільнити його з військової служби.

Між тим, наданий суду екземпляр рапорту від 08.09.2022 не містить будь-якої відмітки Військової частини НОМЕР_1 із зазначенням номеру та дати вхідного документа, яка б свідчила, що відповідач цей рапорт отримав.

В свою чергу, відповідач заперечує факт отримання рапорту від 08.09.2022 про розірвання (припинення) контракту від позивача.

Позивач, як доказ отримання відповідачем рапорту, надав роздруківку із вебсайту АТ Укрпошта відправлення з трек-номером 530.

Однак, ця роздруківка не містить даних, що відправлення за цим трек-номером надіслано саме позивачем ОСОБА_1 , або його представником; що відправлення надіслано саме до військової частини НОМЕР_1 ; що відправлення це саме рапорт від 08.09.2022.

Крім того, відправлення за трек-номером 530 не було отримано адресатом, а повернуто за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність доказів надіслання відповідачу позивачем рапорту від 08.09.2022 про розірвання (припинення) контракту та відсутність доказів отримання військовою частиною НОМЕР_1 цього рапорту ОСОБА_1 , що обумовлює відсутність підстав вважати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розірвання (припинення) контракту та звільнення з військової служби ОСОБА_1 за його рапортом від 08.09.2022.

Зазначене обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сидоренка Володимира Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/5325/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/5325/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 травня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко