Справа № 520/4772/23
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 р. № 520/4772/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51,м. Київ,03150), Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх,м. Харків,61022) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335818 у сумі 17 000 грн.

2. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335818 у сумі 17 000 грн. є протиправною та такою, що винесена з порушення норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 06.03.2023 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті, 20.03.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувана позивачем постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335818 у сумі 17 000 грн. є законною та такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

06.04.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

10.04.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких щодо задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 року, на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області та направлення на перевірку № 008178 від 23.12.2022 року, співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області 23.12.2022 року проводилась рейдова перевірка на 329 км а/д М-03 Київ-Харків (пересувний пункт ГВК)

Відповідно п. 3, 4 Порядку № 422 був зупинений транспортний засіб марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який обладнано цифровим тахографом.

В ході перевірки вказаного транспортного засобу співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області було встановлено, що вказаний транспортний засіб належить та використовується Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Під час перевірки у водія ОСОБА_2 був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, а також щоденні реєстраційні листи режимів праці та відпочинку водія.

У зв`язку з виявленими порушеннями, державними інспекторами було складено акт № 251866 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.12.2022 року, в якому зафіксовано відсутність на момент перевірки документів, визначених ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме: протоколу про перевірку та адаптацію пристрою тахограф до транспортного засобу, а також щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку до 29.12.2022 року.

Водій ОСОБА_2 був ознайомлений із вказаним актом від 29.12.2022 року № 251866 про що свідчить його підпис та зазначив у графі пояснення водія про причини порушень, що не встиг зробити тахограф, у зв`язку з воєнним станом.

Також судом встановлено, що повідомленням № 4149/40/24-23 від 23.01.2023 року, направленим поштою 23.01.2023 року рекомендованим повідомленням № 269, позивача було викликано для розгляду справи на 31.01.2023 року з 09:00 до 12:00 год.

Відповідно до даних трекінгу Укрпошти, вказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 23.01.2023 року та 24.01.2023 року вказане відправлення було в точці видачі, однак 26.01.2023 року вказане відправлення не вручене позивачу під час доставки.

Вказане свідчить про те, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення, проте вказаним правом не скористався.

Поряд з цим, позивач не навів жодної обставини та не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач вжив всіх заходів для належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.

За результатами розгляду акту № 323094 від 29.12.2022 року було винесено постанову від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335818 у сумі 17 000 грн., яку яку було направлено позивачу супровідним листом від 21.02.2023 року.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається з цього Закону, законів України "Про транспорт", "про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про транспорт" нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Відповідно до ст. 18 ЗУ "Про автомобільний транспорт" встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобовязані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Суд зазначає, що перелік документів згідно ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв класичних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км., вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (Далі - інструкція № 385).

Відповідно до п. 2.5. вищезазначеної Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Згідно п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни техографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломби, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до тимчасового засобу пункт сервісу тахографів оформляє у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові частини відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені техокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або карту водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

п. 3.5. Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (апалоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтво про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

п. 3.6. Інструкції № 385 встановлено. що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, суд дійшов висновку, що позивач зобов`язаний належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17.

Також суд зазначає, що введення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3.5 т.

Водії які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3.5 т., зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Водночас перевезення будь-якого вантажу, в тому числі і особистого, вантажним автомобілем з повною масою понад 3.5 т. не звільняє водія від необхідності мати протокол перевірки та адаптації пристою тахограф до транспортного засобу. а також щоденник реєстраційних листів режиму праці та відпочинку до 29.12.2022 року, що унеможливило дотримання водієм режиму праці та відпочинку.

Поряд з цим п. 6.3. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року передбачено, що водій, який керує транспортним засобом не обладнами тахографом веде індивідуальну контрольну книгу згідно додатку 3.

Нормами чинного законодавства передбачений виключний випадок коли водій веде індивідуальну контрольну книгу водія - в разі якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом.

Також суд зазначає, що оскільки транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України, а отже позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі роздруківку даних роботи тахографу.

З урахуванням вищевикладеного, положення ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так і у водія інших документів передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобвльному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року та положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року.

Суд зазначає, що зазначених вище документів позивачем а саме протокол перевірки та адаптації тахографа, а також щоденні реєстраційні листи режимів праці та відпочинку водія, також не було надано під час розгляду відповідачем справи про порушення автомобільного транспорту, та не наданої їх до суду, а отже оскаржувана позивачем постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335818 у сумі 17 000 грн. є такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51,м. Київ,03150), Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх,м. Харків,61022) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.