Справа № 200/1092/23
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року Справа№200/1092/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20550895, 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, 15) про визнання незаконним та скасування рішення від 01.02.2023 №11 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати періоди роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000 на підприємстві обслуговування Силует в якості портної 4р., з 01.06.2014 по 01.09.2014 на ТДВ ОП шахти ім.Матрони Московської в якості швачки по ремонту та пранню одягу, з 01.10.2014 по 05.12.2016 в ТОВ Технологія вуглездобичі робітниці по ремонту та пранню одягу, з 01.08.2018 по 13.09.2022 в ТОВ Укргеосервіс в якості робітниці по ремонту та пранню одягу до страхового стажу, повторно розглянути заяву від 25.01.2023 про призначення пенсії за віком. В обґрунтування зазначено, що управлінням протиправно не зараховані до страхового стажу періоди роботи, записи про які наявні в трудовій книжці. Вважає, що відсутність у трудовій книжці запису про найменування підприємства перед періодом роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000 не може бути підставою для відмови у його врахуванні до страхового стажу. Не зарахування періодів роботи з 01.06.2014 по 01.09.2014 в ТДВ ОП шахти ім.Матрони Московської, з 01.10.2014 по 05.12.2016 в ТОВ Технологія вуглездобичі, з 01.08.2018 по 13.09.2022 в ТОВ Укргеосєрвіс з підстави відсутності сплати страхових внесків є протиправним, оскільки єдиний внесок обчислений та сплачений.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. надана квитанція від 03.03.2023 №0.0..1.

20 березня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово. Відповідачем у встановлений судом строк, відзив не надано.

05 травня 2023 року на виконання вимог ухвали від 01.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надані заява про призначення пенсії з додатками, розрахунок стажу, індивідуальні відомості про застраховану особу позивача.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено таке.

25 січня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

01 лютого 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову в призначені пенсії №1. З рішення вбачається, що страховий стаж становить 22 роки 6 місяців 18 днів. До страхового стажу не враховано період роботи з 10.11.1966 по 01.03.2000, оскільки у трудовій книжці від 10.03.1983 серії НОМЕР_2 не вказана назва підприємства. Зазначено, що за період 2004-2014 наявні місяці зі сплатою страхових внесків, які є меншими ніж мінімальний страховий внесок, а за період з 01.06.2014 по 01.09.2014, з 01.10.2014 по 05.12.2016 та з 01.08.2018 по 13.0.2022 відсутня інформація щодо підтвердження страхового стажу (відсутня сплата страхових внесків). Відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи, що управлінням протиправно не враховано до страхового стажу періоди роботи визначені у трудовій книжці, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 наявні, зокрема, наступні записи:

№7 10.11.1996 про прийняття кравцем верхнього одягу 4 розряду (наказ від 10.11.1996 №18),

№8 01.03.2000 про звільнення (наказ від 01.03.2000 №23),

№11 09.07.2012 про прийняття на роботу в ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської» швачкою,

№12 01.09.2014 про звільнення,

№13 26.09.2014 про прийняття робочим по ремонту та пранню спецодягу в ТОВ «Технологія вуглездобичі»,

№14 05.12.2016 про звільнення,

№15 06.12.2016 про прийняття в ТОВ «Укргєосервіс» робочим по пранню та ремонту спецодягу,

№16 01.08.2018 про переведення машиністом по пранню та ремонту спецодягу,

№17 13.09.2022 про звільнення.

Щодо періоду роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000 на підприємстві обслуговування Силует суд зазначає таке.

З рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що період роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000 не зараховано до страхового стажу оскільки в трудовій крижці не міститься запис про назву підприємства.

Суд зазначає, що між записами №6 (про звільнення) та №7 (про прийняття на роботу) у трудовій книжці дійсно немає запису про найменування підприємства.

Разом з цим, під час розгляду справи встановлено, що записи про роботу у період з 10.11.1996 по 01.03.2000 завірені печаткою Підприємства сфери обслуговування «Силует». Крім того, цьому періоду роботи передував період роботи з 01.09.1992 по 01.10.1996 (запис 5 та 6) на цьому ж підприємстві. Запис про найменування підприємства «Підприємства сфери обслуговування «Силует»» здійснено на аркушах 4-5 трудової книжки.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд зауважує, що записами трудової книжки підтверджена зайнятість позивача у період з 10.11.1996 по 01.03.2000 на Підприємстві сфери обслуговування «Силует», а відсутність перед записом №7 трудової книжки НОМЕР_2 найменування підприємства є формальними ознаками порушення, які не впливають на прийняття рішення про призначення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що період роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000 на Підприємстві сфери обслуговування «Силует» підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо періодів роботи з 01.06.2014 по 01.09.2014 на ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської», з 01.08.2018 по 13.09.2022 в ТОВ Укргеосервіс, з 01.10.2014 по 05.12.2016 в ТОВ «Технологія вуглездобичі» суд зазначає таке.

З рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що періоди роботи з 01.06.2014 по 01.09.2014, з 01.10.2014 по 05.12.2016, з 01.08.2018 по 13.09.2022 не зараховано до страхового стажу оскільки відсутня інформація про підтвердження сплати страхових внесків, в т.ч. у розмірі не нижче за мінімальний.

З розрахунку стажу вбачається, що позивачу до страхового стажу зараховані періоди роботи на ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської» з 09.07.2012 по 31.05.2014, з 01.09.2014 по 04.09.2014 та в ТОВ Укргеосервіс з 06.12.2016 по 31.07.2018.

Періоди роботи з 01.06.2014 по 31.08.2014, з 01.10.2014 по 05.12.2016 та з 01.08.2018 по 13.09.2022 до страхового стажу не зараховано.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача вбачається, що у періоди: червень 2014 року, липень 2014 року, жовтень 2014 року, січень 2016 року, травень 2016 року, серпень грудень 2016 року, серпень 2018 року грудень 2019 року, квітень травень 2020 року наявні записи про суми заробітку для нарахування пенсії, при цьому позитивна позначка про сплату страхових внесків відсутня.

У періоди: серпень 2014 року, листопад 2014 року грудень 2015 року, лютий квітень 2016 року, червень липень 2016 року, січень - березень 2020 року, червень 2020 року вересень 2022 року відсутні записи про суми отриманого заробітку для нарахування пенсії, в т.ч. відсутня позитивна позначка про сплату страхових внесків.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону № 1058-ІV до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону № 1058-ІV (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії, за наявності сум нарахованого заробітку, не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу встановлено, що позивачу у періоди роботи з 01.08.2014 по 31.08.2014 на ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської», 01.11.2014 по 31.12.2015, з 01.02.2016 по 30.04.2016, 01.06.2016 по 31.07.2016 в ТОВ «Технологія вуглездобичі» та з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2020 по 13.09.2022 заробітна плата не нараховувалась, відомості про сплату страхових внесків відсутні.

На виконання вимог ухвал суду від 20.03.2023 та від 01.05.2023 позивачем не надані докази сплати страхових внесків за періоди роботи з 01.06.2014 по 01.09.2014, з 01.10.2014 по 05.12.2016 та з 01.08.2018 по 13.09.2022.

Отже, враховуючи те, що в реєстрі застрахованих осіб відсутні як відомості про суми нарахованої заробітної плати для виплати пенсії так і позитивна позначка про сплату страхових внесків, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.08.2014 по 31.08.2014 на ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської», 01.11.2014 по 31.12.2015, з 01.02.2016 по 30.04.2016, 01.06.2016 по 31.07.2016 в ТОВ «Технологія вуглездобичі» та з 01.01.2020 по 31.03.2020, з 01.06.2020 по 13.09.2022.

Разом з цим, періоди роботи з 01.06.2014 по 31.07.2014 на ТзДВ «Орендне підприємство» «Шахта імені Святої Матрони Московської», з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 01.01.2016 по 31.01.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016 в ТОВ «Технологія вуглездобичі» та з 01.08.2018 по 31.12.2019, з 01.04.2020 по 31.05.2020 підлягають зарахуванню до страхового стажу, оскільки у трудовій книжці наявні записи про відповідні періоди, а в системі персоніфікованого обліку наявні відомості про отримані суми заробітку для нарахування пенсії.

Підсумовуючи викладене, враховуючи те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000, з 01.06.2014 по 31.07.2014, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 01.01.2016 по 31.01.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016, з 01.08.2018 по 31.12.2019, з 01.04.2020 по 31.05.2020, суд дійшов висновку, що рішення від 01.02.2023 №11 про відмову в призначенні пенсії прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення, отже є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати управління повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 10.11.1996 по 01.03.2000, з 01.06.2014 по 31.07.2014, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 01.01.2016 по 31.01.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016, з 01.08.2018 по 31.12.2019, з 01.04.2020 по 31.05.2020.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволенні, оскільки скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача, сплачений ним судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.02.2023 №11 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20550895, 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, 15) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 25.01.2023 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів з 10.11.1996 по 01.03.2000, з 01.06.2014 по 31.07.2014, з 01.10.2014 по 31.10.2014, з 01.01.2016 по 31.01.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016, з 01.08.2018 по 31.12.2019, з 01.04.2020 по 31.05.2020.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 20550895, 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Січових Стрільців, 15) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош