Справа № 725/2466/23
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/2466/23
Номер провадження 2-а/725/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача Сонник В.В.,

та представника відповідача Гарбуз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач через свого представника - адвоката Соника В.В. звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 15 березня 2023 року заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) з безпеки на наземному транспорті - начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Сидоренком А.В. винесено постанову серії АА №00006371 якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП по факту того, що 19.02.2023 року о 14 год 20 хв., за адресою М-30, км 277+450, Хмельницька обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на ординарну вісь транспортного засобу на 11,128 % (1.28 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки у вказаній постанові не були враховані усі технічні характеристики транспортного засобу та напівпричепу, а також не зазначено номерний знак напівпричепу, не враховано при розрахунках, що напівпричіп має строєні осі та у постанові не зазначено на яку саме вісь було перенавантаження, а сідловий тягач марки VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_1 має дві осі, проте у постанові зазначено про п`ять.

Крім того, при винесені вказаної постанови не було враховано тип вантажу, що перевозився зазначеним транспортним засобом, а саме AMMONIUM NІTRATE (аміачна селітра), тобто сипучий вантаж, який є таким шо змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Відповідно до товаросупровідних документів на вказаний вантаж його маса становить 22000 кг, а згідно реєстраційних документів на сідловий тягач з напівпричепом, їх загальна маса 14300 кг, а тому вказана у постанові загальна маса транспортного засобу із вантажем 41919 кг не відповідає дійсності з огляду на прості математичні розрахунки.

Також ставив під сумнів достовірність даних приладу автоматичної фіксації, оскільки строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу WIM 50, яким 19.02.2023 року зафіксовано правопорушення закінчився 30.01.2023 року, а також факт несправності вказаного приладу на думку позивача та його представника підтверджується тим, що на маршруті яким їхав водій Industrial Zone, 9160 Devnya, Bulgaria - України, Полтавська область м. Полтава, вул. Буровиків, 4, розташована не одна камера зважування в русі, однак лише камера WIM 50, яка розташована за адресою М-30, км 277+450 Хмельницька обл., зафіксувала нібито перевантаження.

Окрім того, вважає, що позивач не може бути суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки транспортний засіб належить ТОВ «Велес Буковини».

З урахуванням наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії АА №00006371 від 15.03.2023 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала, просила в його задоволені відмовити. Зазначала, що у оскаржуваній постанові зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги, відсутність у постанові тієї інформації про яку вказує позивач, не тягне за собою її неправомірності, оскільки Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 вказані відомості не визначені як обов`язкові, але встановлює форму відповідної постанови. Вчинене позивачем порушення стосується саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм та відповідні і відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритновагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, які використовувалась уповноваженою службовою особою Укртрансбезпеки при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови АА № 00006371 від 15.03.2023 року.

Зазначала, що строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу, який закінчився в період дії воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 року № 412 є чинним на період дії воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях, а заборона зважування наливних вантажів містилась у Методиці виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка втратила чинність.

Також, вважає, що відповідачем було вірно визначено позивача як суб`єкта господарювання даного транспортного засобу та відповідно суб`єкта вказаного правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяв представник, який позов підтримав та просив задовольнити, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Також, просив врахувати, що водій транспортного засобу VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_2 з напівпричепом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_3 , здійснював міжнародні перевезення та перевозив вантаж вага якого визначена відповідними товаросупровідними документам. Крім вказаного товару, інших вантажів у зазначеному сідловому тягачі не перевозилось, а транспортний засіб разом з вантажем проходив митний контроль та був опломбований.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволені відмовити, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00006371 від 15.03.2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.02.2023 року о 14 год. 20 хв., за адресою М-30, км 277+450, Хмельницька область, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідальна НОМЕР_4 допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11,128% (1,28 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон (а/с 15).

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 НОМЕР_5 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що не є суб`єктом зазначеного правопорушення, оскільки сідловий тягач з напівпричепом належать на праві власності ТОВ «Велес Буковина», у зв`язку з чим слід зазначити наступне.

Належність транспортного засобу марки VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_2 та напівпричепу марки KRONE д.н.з. НОМЕР_3 ТОВ «Велес Буковина» підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію вказаних транспортних засобів (а/с 20).

Оскільки вказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі та віднесене до категорії правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в даному випадку при визначенні його суб`єкта слід керуватись положеннями ст. 14-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є керівником юридичної особи - ТОВ «Велес Буковини».

Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем вимог 22.5 ПДР України та вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за обставин вказаних в оскаржуваній постанови, оскільки позивач є керівником юридичної особи за якою зареєстрований зазначений у постанові та зафіксований спеціальним приладом автоматичної фіксації транспортний засіб. Відомості про те, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивач є суб`єктом вказаного правопорушення.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 відповідно до п. 7, п. 12 якого фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Автоматичний пункт може забезпечувати: - вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; - вимірювання загальної маси транспортного засобу; - визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; - вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; - визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; - вимірювання габаритів транспортного засобу; - фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); - фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; - фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); - первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; - автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

За змістом п. 14, п. 15 вказаного Порядку, інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які повинні містити окрім іншого також дані про - засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки - (дата повірки, строк дії повірки).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення було зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM 050*000; свідоцтво про повірку технічного засобу № UA.TR.001 35 31-22, 32-22, 33-22, 30-22 зі строком дії до 30.03.2023 року.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено копії відповідного сертифікату відповідності, який діє до 30.03.2023 року та сертифікату перевірки типу, строком дії до 16.06.2031 року.

При цьому, в оскаржуваній постанові міститься запис відповідно до якого строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу, який закінчився в період дії воєнного стану, відповідно до постанови Уряду від 05.04.2022 року № 412 є чинним на період дії воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Вказаний запис узгоджується з положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» від 05.04.2022 року № 412 відповідно до якого установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Щодо розрахунків навантаження на вісь, зазначених у постанові, слід зазначити наступне.

Так, для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у оскаржуваних постановах зазначається формула розрахунку: % перевищення = ((Хфакт. Хнорм. похибка пристрою)/ Хнорм.)*100%, де: Хфакт. фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР України.

Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

За змістом оскаржуваної постанови за вказаною вище формулою встановлено перевищення навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 11,128% (1,28 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Хфакт. 15214 кг, Хнорм. 11,5 т, а регламентовано допустима похибка пристрою - 16%.

Як вбачається із вихідних даних, які необхідні для розрахунку перевищення навантаження, інформація про марку, модель, номерний знак напівпричепу, повну масу транспортного засобу, сумарного навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, не є необхідною для обчислення перевантаження відповідно до вказаної формули.

Ставлячи під сумнів дані технічного засобу марки WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 НОМЕР_5 , позивач також зазначав, що до місця розташування вказаного автоматичного пункту на його шляху були також інші пункти, які перевищення вагових норм не зафіксували, на підтвердження чого надає роздруківку маршруту водія на карті, а також перелік місць розташування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Разом з тим, такі доводи позивача не можна вважати такими, які поза розумним сумнівом доводять помилковість даних технічного засобу марки WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 НОМЕР_5 , оскільки суд позбавлений можливості належними та допустимими доказами підтвердити чи дійсно сідловий тягач VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_2 з напівпричепом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_3 19.02.2023 року перетинав вказані автоматичні пункти, будучи завантаженим тим самим вантажем, що і станом на 19.02.2023 року о 14 год 20 хв., крім того, інформація про відповідні пункти надана на адвокатський запит станом на січень 2023 року, а події мали місце у лютому 2023 року.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Та обставина, що транспортний засіб міг перетинати інші автоматичні пункти вагового контролю, як і товаросупровідні документи в яких вказана вага вантажу, що переміщувався у відповідному напівпричепі не спростовують поза розумним сумнівом наведених вище розрахунків та встановлених технічним засобом марки WIM 50, Q-Free HI-TRAC TMU4 НОМЕР_5 , наведені позивачем обставини також не є такими сумнівами, що в силу ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України трактуються на користь особи, яка притягається до відповідальності, оскільки суд позбавлений можливості встановити належними та допустимими доказами той факт, що у відповідний транспортний засіб не був завантажений інший чи додатковий вантаж ніж той який вказаний у долучених до матеріалів справи товаросупровідних документах, а також що вказаний автомобіль перетинав відповідні автоматичні пункти, будучи завантаженим лише тим вантажем, що і в момент фіксації правопорушення.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо неврахування в оскаржуваній постанові особливостей вантажу, який перевозився сідловим тягачем VOLVO FN 13, д.н.з НОМЕР_2 з напівпричепом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_3 , слід зазначити наступне.

Так, у відповідності до вимог п.п. 8.1, 8.2, 12.1, 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються Перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень. Вантажі розміщують так, щоб маса вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології» на яку посилається позивач, втратила чинність.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, в даному випадку відповідачем дотримані, позивачем належними та допустимими докази не спростовано правильність роботи засобу вимірювальної техніки, яка відповідно зафіксувала допущені порушення норм п. 22.5 ПДР України

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 14-3, 7, 8, 9, 132-1, 283, 284, 291, КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови серії АА №00006371 від 15.03.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 10.05.2023 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна