Справа № 260/4325/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4325/22 пров. № А/857/1739/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року (суддя - Скраль Т.В., час ухвалення 12:26 год., місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту 19.12.2022),

в адміністративній справі №260/4325/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Чоп) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Чоп) ЗРУ Держприкордонслужби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 30 вересня 2022 року видане інспектором прикордонної служби - вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби Паладь Комаровці (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) майстер-сержантом ОСОБА_2 ; 2) зобов`язати відповідача надати дозвіл на перетинання державного кордону позивачу у зв`язку з наявністю відстрочки та навчанням у закордонному вищому навчальному закладі - Словацькому технічному університеті в Братиславі.

Відповідач позовних вимог не визнав в повному обсязі у зв`язку з тим, що вони є безпідставними та необґрунтованими, такими що не відповідають чинному законодавству України, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 року в позові відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам діючого законодавства, суд при розгляді справи належним чином не досліджував документи, розгляд справи відбувався поверхнево, при цьому, судове рішення винесено невмотивоване, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що має право на виїзд за кордон згідно з пунктом 2.6 Правил перетинання державного кордону громадянами України №57. Вказує апелянт, що уповноваженими особами Державної прикордонної служби України належним чином не проаналізовано документи, які надано позивачем для перетинання державного кордону та з порушенням діючого законодавство винесено рішення про відмову в перетинання державного кордону, що взагалі не бралося до уваги судом першої інстанції при розгляді справи в суді. Листи Адміністрації Державної прикордонної служби на які посилається Відповідач носять рекомендаційний характер та не мають сили Закону. Під час перетинання кордону у позивача не було виявлено ознак підробки документів, всі документи надавалися в оригіналі та оглядалися працівниками прикордонної служби. Звертає увагу скаржник, що в матеріалах справи не міститься доказів того, що на території Закарпатської області військовою адміністрацією прийнято рішення про запровадження тимчасових обмежень у перетинанні державного кордону, що не досліджувалося та не вивчалося судом першої інстанції.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.12.2022 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив непогодження із доводами апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 20, 21).

Як видно з рішення Словацького технічного університету в Братиславі Будівельний факультет від 13.05.2022 №SVF/0233/655/10872/2022/A, позивач прийнятий на денну форму навчання до закордонного вищого навчального закладу Словацького технічного університету в Братиславі за освітньою програмою бакалавра "Цивільна інженерія та архітектура" з поєднанням спеціальностей Будівництво та архітектура та Урбаністика, денна форма навчання, 2022/2023 академічні роки (а.с. 25-28).

Згідно з довідкою зазначеного вище університету від 15.08.2022 року дата початку навчання - 01 вересня 2022 року, денна форма навчання, в академічних роках 2022/2023 (а.с. 33).

У приписному посвідченні до призовної дільниці Солом`янського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки проставлено відмітку про взяття на облік та про відстрочення від військової служби згідно ЗУ Про ВО і ВС ст.17 п.9 у зв`язку з навчанням (а.с. 22).

У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі в Братиславі, Словаччині позивачем отримано довідку від 21.07.2022 року №155/1655 Солом`янського району м.Києва ТЦК та СП, де перебуває на обліку позивач, у якій зазначено наявність права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу згідно пункту 9 ст.17 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (а.с. 24).

30 вересня 2022 року при наявності оригіналів документів, які підтверджують навчання у вищому навчальному закладі за кордоном, ОСОБА_1 прибув до міжнародного пункту пропуску «Малі Селменці» з метою перетину державного кордону України.

За наслідками проведеного паспортного контролю інспектором прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) майстром-сержантом ОСОБА_2 прийнято рішення від 30.09.2022 про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 38, 86).

Згідно вказаного рішення, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, щодо введення тимчасових обмежень конституційні прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтею 33 Конституції України, а також відповідно до ПКМУ від 27.01.1995 року №57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України тимчасово обмежено у праві виїзду з України під час дії правового режиму воєнного стану в якості здобувача фахової передвищої та вищої освіти, асистента-стажиста, аспіранта та докторанта, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Наведене кореспондується також з положеннями ст.1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.94 №3857-XII (далі Закон №3857-XII). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст.2 Закону №389-VIII).

Приписами частини 1 статті 8 Закону №389-VIII передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів (п.6 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII); забороняти громадянам, які перебувають на військовому або спеціальному обліку у Міністерстві оборони України, Службі безпеки України чи Службі зовнішньої розвідки України, змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара або керівника відповідного органу Служби безпеки України чи Служби зовнішньої розвідки України; обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби (п.16 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII).

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX.

Пунктом 3 вказаного вище Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

У подальшому воєнний стан був продовжений Указами Президента України, зокрема, Указом Президента України, затвердженими Законами України, від 14 березня 2022 року №133/2022 з 05:30 години 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 з 05:30 години 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 з 05:30 години 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 з 05:30 години 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Із вищевказаного слідує, що станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством.

У відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на військову службу за призовом під час мобілізації можуть бути призвані громадяни призовного віку від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (статті 15, 22).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII).

Так, статтею 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед іншого з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, визначення їх призначення на особливий період.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи іншої посадової особи, визначеної у частині третій статті 22.

В частині першій статті 23 Закону №3543-XII перелічено категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

В абзаці другому частини третьої статті 23 Закону №3543-XII визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Згідно із п.8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі - Порядок №1455, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі Закон №3857-XII).

Статтею 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року №1710-VI (далі - Закон №1710-VI) визначено, що перетинання особами державного кордону здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України. Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до статті 14 частини 1 Закону №1710-VI, іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Частиною 2 статті 3 Закону №3857-XII встановлено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правила перетинання державного кордону громадянами України були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі Правила №57 у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Правил №57 визначено, що ці Правила визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Як зазначено у пункті 2 Правил №57, у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон (п.12 Правил №57).

Згідно із пунктом 2-6 Правил №57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Отже, законодавством встановлено загальна умова для всіх громадян України, яка передбачає, що для перетинання державного кордону громадяни України крім паспортних документів в передбачених законодавством України випадках повинні мати також підтверджуючі документи. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а саме право вільно залишати територію України громадянами призовного віку, з урахуванням обмежень, які встановлюються законом. Водночас законом передбачена і відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, яка надається громадянам призовного віку, зокрема, - здобувачам професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистентам-стажистам, аспірантам та докторантам, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Під час судового розгляду встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин на території Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільний виїзд з України обмежувалось законодавством.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач зарахований студентом до вищого навчального закладу Словацького технічного університету в Братиславі у 2022/2023 академічних роках. Початок навчання 01.09.2022 року.

Згідно довідки Солом`янського районного у місті Києві ТЦК та СП зазначено наявність права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період згідно пункту 9 ст.17 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Заперечень щодо виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає. Довідка дійсна протягом 6 місяців з дати її видачі.

Отже, відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Однак, беручи до уваги пряме застереження, яке міститься у п.2-6 Правил №57, із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №383 від 29.03.2022, №399 від 01.04.2022, здобувачам професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистентам-стажистам, аспірантам та докторантам, які навчаються за денною або дуальною формами, не надано право на перетин державного кордону в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що станом на 30.09.2022 діяли обмеження та заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі території України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, відповідно до Правил №57, а саме пункту 2-6, який не надає дозволу на перетин державного кордону України здобувачам професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистентам-стажистам, аспірантам та докторантам, які навчаються за денною або дуальною формами.

Відповідно, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що надані позивачем представнику Державної прикордонної служби України документи не давали підстав для прийняття рішення про надання позивачу дозволу на перетин державного кордону України уповноваженими посадовим особам, які здійснюють прикордонний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України.

Тобто, незважаючи на те, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 2 ч.3 ст.23 Закону №3543-XII, що підтверджується відповідною довідкою, він не має права на перетин державного кордону на виїзд з території України в умовах воєнного стану, оскільки пунктом 2-6 Правил №57 встановлено обмеження щодо виїзду за межі території України особам, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у відповідності до абзаців 2-8 ч.3 ст.23 Закону №3543-XII.

Щодо довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки, згідно якої позивач має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову службу), то колегія суддів звертає увагу, що процедури надання відстрочки від призову на військову службу та надання права на перетин державного кордону в умовах воєнного стану є різними за змістом правовими процедурами.

Не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах листи Державної прикордонної служби України від 03.05.2022 та роз`яснення Державної прикордонної служби України від 25.07.2022, оскільки зазначені документи не є нормативно-правовими актами та носять виключно рекомендаційний характер. Крім того, такі застосовувалися для реагування на правовідносини до їх врегулювання на законодавчому рівні, які реалізував Уряд шляхом внесенням змін до Правил №57, вносячи зміни постановами №383 від 29.03.2022, №399 від 01.04.2022. Тобто, зазначені листи та роз`яснення Державної прикордонної служби України втратили актуальність для спірних правовідносин у зв`язку з внесенням змін до цих Правил. Теж саме стосується і листа Головнокомандувача ЗСУ Валерія Залужного (№300/1/С/962 від 24.03.2022 та №300/14/С/3079 від 03.04.2022).

Відповідно до п.4 розпорядження Голови Державної прикордонної служби України №23-7913/0/6-22-вих від 03.04.2022р. «Щодо виїзду за кордон України деяких категорій осіб» розпорядження Голови Державної прикордонної служби України №23-6855/0/6-22-вих від 17.03.2022р. та №23-7507/0/6-22-вих від 28.03.2022р. не застосовуються (у зв`язку із прийняттям змін та доповнень до Правил №57).

Отже, оскаржуване рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону України, прийняте в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, є законним і підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржуване рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року в адміністративній справі №260/4325/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (м.Чоп) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль