Справа № 140/6978/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6978/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Русинчук М.М.,

за участю представника позивача Крукеницької Т.М.,

представника відповідача Кузьмич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за результатами розгляду адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Фрут Груп» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Фрут Груп» (далі ТзОВ «Вест Фрут Груп», позивач) звернулося в суд із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.05.2020 №, №, № та №.

Справа судами слухалась неодноразово.

Останній раз постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.01.2023 скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 14.09.2022, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадовими особами відповідача у період з 24.03.2020 по 01.04.2020 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правомірності формування від`ємного значення ПДВ за грудень 2018 року-січень 2020 року та декларування бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2020 року відображених у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний (податковий) період за січень 2020 року в сумі 262 232, 00 грн., які підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, про що складено акт перевірки №6108/03-20-04-02/40769715 від 08.04.2020 (далі Акт від 08.04.2020).

За наслідками перевірки контролюючим органом зроблено висновок про те, що позивачем порушено абз. 2 п. 188.1 ст. 188, п. 189.1, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (ПК України) в результаті чого за січень 2020 року завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 262 235,00 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду в розмірі 30 000,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в розмірі 1 847 533,00 грн., а також п. 201.10 ст. 201, п. 192.1 ст. 192 ПК України, а саме не здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 1 847 533,00грн., в тому числі за січень 2020 року на суму 1 847 533,00 грн.

Користуючись своїм правом, ТзОВ «Вест Фрут Груп» подав заперечення на акт перевірки №6108/03-20-04-02/40769715 від 08.04.2020. Проте, за результатами розгляду заперечень, 30.04.2020 відповідач, листом №11944/10/03-20-04-02-10 «Про результати розгляду заперечення на акт документальної невиїзної перевірки» вважає висновки викладені в акті правомірними та такими, що відповідають нормам діючого податкового законодавства, а вимоги викладені в запереченні на акт перевірки не підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові-повідомлення рішення, а саме:

- № від 05.05.2020, яким завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 262 235,00грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 65 558,75 грн.;

- № від 05.05.2020, яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 30 000,00 грн.;

- № від 05.05.2020, яким застосовано штраф в розмірі 1 069 884,00 грн.;

- № від 05.05.2020, яким збільшено суму податкового зобов`язання в розмірі 1 847 533, 00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 461 883,25 грн.

Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями з тих підстав, що для операцій платника ПДВ з постачання товарів на митній території України, раніше ввезених таким платником податку на митну територію України, база оподаткування визначається за загальним правилом - виходячи з їх договірної вартості, але не нижче ціни придбання, без урахування величини митної вартості. ТзОВ «Вест Фрут Груп» реалізовувало імпортний товар на митній території України вище ціни його придбання, що підтверджується наданими до перевірки первинними документами, даними бухгалтерського обліку та аналізом цін в розрізі номенклатури.

Зазначає, що при продажу імпортних товарів на території України для порівняння ціни продажів із мінімальною межею з метою нарахування ПДВ орієнтир відбувається на ціну придбання, визначену за бухгалтерськими обліковими правилами.

Вказує, що відповідачем не встановлено факт реалізації позивачем товарів нижче ціни їх придбання, а визначення відповідачем ринкових цін з метою нарахування зобов`язань з ПДВ є неправомірним, оскільки звичайні ціни застосовуються при постачанні самостійно виготовлених товарів/послуг або при постачанні необоротних активів (у разі відсутності обліку необоротних активів). Враховуючи те, що ТзОВ «Вест Фрут Груп» реалізовував товари, ввезені ним на митну територію України, звичайні ціни не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Наголошує на тому, що законодавством України не надано контролюючому органу право на визначення звичайної ціни/ринкової вартості.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області, є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним.

Аналізом відображення показників даних податкової звітності з ПДВ за січень 2020 (вх. № від 19.02.2020) з додатками та розрахунком суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 262 235,00 грн. (р.20.2.1) встановлено, що ТзОВ «Вест Фрут Груп» за січень 2020 завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1) в розмірі 262 235,00 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) в розмірі 30 000,00 грн., та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (р. 18 ) в розмірі 1 847 533,00 грн.

Зокрема, перевірка правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ охоплювала декларації починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від`ємне значення ПДВ - грудень 2018 року до звітного (податкового) періоду, за який задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ - січень 2020 року, включно.

За результатами здійсненого аналізу ціноутворення (придбання, реалізація, співставлення із середньогалузевими) у звітних періодах, які підлягають перевірці встановлено, що ТзОВ «Вест Фрут Груп» займається оптовою торгівлею товарів (овочів, фруктів).

Зазначають, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є здійснення в попередніх періодах імпортних операцій з придбання овочів та фруктів (хурми, мандаринів, цибулі ріпчастої, моркви столової свіжої, буряка столового свіжого, картоплі), які реалізовані на митній території України.

Під час перевірки встановлено імпорт товару (овочів, фруктів) та ПДВ сплачено митним органам р.11 декларації з податку на додану вартість за митною вартістю. Згідно митної декларації ціни на товар визначено за 6 методом. По рахунку 28 «Товари» відображена фактурна вартість. За даними митної декларації встановлено, що митна вартість перевищує фактурну вартість та завищене ПДВ по митній вартості.

Зокрема, ТзОВ «Вест Фрут Груп» реалізовує овочі, фрукти, а саме: мандарини врожаю 2018 року по ціні 10,00 грн. за 1 кг, цибуля ріпчаста, сорт бонус, сорт «алонсо», врожай 2018 року по 5,1-6,18 грн. за 1 кг, морква столова свіжа , врожаю 2018 року по 1,32-4,19 грн. за 1 кг, буряк столовий свіжий, врожаю 2018 року по 1,32-4,19 грн. за 1 кг, картопля свіжа, урожай 2018 року - 3,7-4 грн. за 1 кг, картопля свіжа «Ред Скарлет» - 2,83-2,85 грн. за 1 кг, картопля свіжа, сорт «Коломбо» - 2,06- 2,46 грн .за 1 кг.

Також перевіркою встановлено, що у грудні 2018року - січні 2020 року згідно податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних підприємство здійснювало реалізацію овочів, фруктів, не платникам податків фізичним особам та ТзОВ «Томатті».

За даними сайтів hhtps://agrovery.com.posts.show та 4sg.com.ua Інтернет ціна овочів та фруктів, становила, зокрема, ціна цибулі ріпчастої 15,00 грн. за 1 кг, моркви столової 6,0 грн. за 1 кг, буряка столового свіжого 5,5 грн. за 1 кг, картопля свіжа 8,75-20 грн. за 1 кг .

В ході проведення перевірки встановлено, що у грудні 2018 року - травні 2019 року, серпні 2019 року підприємством занижено податкове зобов`язання з ПДВ, в результаті заниження оптових цін (на овочі та фрукти), які склалися на ринку при реалізації неплатникам ПДВ та ТОВ «Томатті».

Відтак, податковим органом зроблено висновок, що позивач реалізовував товар нижче звичайних цін, в результаті виникає від`ємне значення з ПДВ, по якому заявлено бюджетне відшкодування ПДВ.

За результатами перевірки визначено, що ТзОВ «Вест Фрут Груп» занижено податкове зобов`язання на загальну суму 2 139 768 грн., в тому числі за грудень 2018 року в розмірі 259 748,00 грн., за січень 2019 року в розмірі 192 967,00 грн., за лютий 2019 року 142 871,00 грн., за березень 2019 року на 96 059,00 грн., за квітень 2019 року на 422 901,96 грн., за травень 2019 року на 890 737,04 грн., за серпень 2019 року на 134 484,00 грн., в результаті продажу товарів, ввезених а митну територію нижче ринкових цін, де ТзОВ «Вест Фрут Груп» визначав базу оподаткування податком на додану вартість виходячи з фактичної ціни реалізованих товариством товарів, без врахування вимог абзацу 2 підпункту 188.1 статті 188 ПК України в результаті чого по декларації за січень 2020 року завищено бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) в розмірі 262 235,00 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21) на 30 000,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (р. 18 ) в розмірі 1 847 533,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими ППР позивач звернувся до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05.05.2020 №, №, №, №; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Фрут Груп» судові витрати в сумі 42 980,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а судове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.12.2021 скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №140/6978/20, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05 травня 2020 року № , № , № , № ; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Фрут Груп» судові витрати.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області залишено без задоволення, а судове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 без змін. Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, суди виходили з того, що чинним законодавством позивачу надано право самостійно визначатись з реалізацією будь-якої продукції (крім тієї, щодо якої здійснюється державне регулювання цін і тарифів) за вільними (договірними) цінами. Також, було зроблено висновок, що позивачем під час судового розгляду надано аргументовані та переконливі пояснення щодо причин реалізації товару (овочів, фруктів) за низькими цінами. Також суди виходили з того, що в акті перевірки не заперечується й не ставиться під сумнів правильність та повнота оформлення первинних документів, які складалися позивачем та описаними вище контрагентами (як такі, що складені при імпорті товару, як і ті, що складені при реалізації товару на митній території України). Не встановлено у ході перевірки й наміру у позивача отримати за правочинами, укладеними з контрагентами, іншого результату, ніж поставка товару та, відповідно, отримання прибутку. При цьому зроблено висновок про те, що позивач та його контрагенти належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України, а використані контролюючим органом під час перевірки документи (статистичні дані щодо цін на овочі та фрукти, розміщені в мережі інтернет), які були покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень, не є належними та допустимими у розумінні статей 73-75 КАС України, і, як наслідок, донарахування платнику податків податкових зобов`язань не ґрунтується на відомостях, які не підтверджені документально.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.01.2023 скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 14.09.2022, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

ВС зазначив, що суди першої та другої інстанції дійшли помилкового висновку про те, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції та позивачу надано право самостійно визначати та реалізовувати будь-яку продукцію, крім тієї, щодо якої здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

При цьому Верховний суд, направляючи справу на новий розгляд, зокрема, вказав те, що судами не взято до уваги та не надано оцінки, що:

- оптова торгівля фруктами та овочами є одним із основних видів діяльності ТзОВ, що вказує на обізнаність позивача в діяльності подібного роду, а транспортування та зберігання товару поставки проводилось підприємством тривалий час з грудня 1018 по серпень 2019, тому реалізація в Україні придбаного за кордоном товару за збитковими операціями і ціною нижчою звичайної, не узгоджується з обставинами справи через відсутність економічного ефекту і ділової мети, відтак суди не дослідили належно ці господарські операції:

- які з них відбулись нижче звичайних цін, а які нижче ціни придбання;

- як позивач налагоджував та на що спирався обираючи збитковий збут, оскільки в різних товарах (картопля, цибуля, морква, мандарини, хурма) різним є період ліквідності;

- чи була у позивача можливість зберігання таких товарів і яких саме (які були склади, площа, власність чи оренда; якщо була можливість, то чому повторно десятки разів здійснювався збут збитковий);

- невмотивовано відхилено судами те, чому податковому органу не можна було застосовувати інформацію з вебсайтів аграрних підприємств про ціни, які склалися на той час на ринку, відтак не спростовано доводи і докази контролюючого органу про вчинення підприємством податкового правопорушення.

Наведене стало підставою для повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення вищевказаних обставин та надання судом першої інстанції за їх результатами відповідної оцінки.

Ухвалою суду від 02.02.2023 справу прийнято до провадження та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення по суті справи в яких проти задоволення позову просить відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представником позивача подано до суду письмові пояснення, згідно яких вказує на те, що на момент реалізації придбаного імпортованого товару (овочів та фруктів) у позивача була відсутня можливість альтернативних варіантів збуду даного товару за більш вигідною ціною. Тривале зберігання такого товару змусило б позивача акумулювати додаткові матеріальні ресурси для цього, адже, залежно від властивості і термічної обробки товару, позивачу необхідно створювати потрібні умови в місцях складування вантажу, з дотриманням температурного режиму, провітрювання, тощо. А це в свою чергу додаткові витрати.

При цьому представник позивача зазначила, що такий реалізований позивачем товар як: мандарини, хурма, морква, буряк, картопля, при тривалому зберіганні втратив би свій первісний вигляд та властивості, через загрозу псування такого товару при тривалому зберіганні, альтернативи у позивача лише дві:

- або його збут з урахуванням динаміки зміни попиту на відповідному ринку, ціни, кількості пропозицій, тощо;

- або утилізація такого товару (при тривалому зберіганні і як наслідок псуванні), що взагалі не принесло б жодного доходу.

Також стороною позивача було вказано, що внаслідок отримання позивачем прибутку (а не певного збитку, якщо б довелось утилізувати товар через зіпсованість, у зв`язку із неможливістю його продажу за вищими цінами) позивачем в 2020 році здійснювалась господарська діяльність і придбавались транспортні засоби, а саме, які позивач використовує по сьогоднішній день для здійснення власної господарської діяльності, при цьому, у позивача відпала необхідність для транспортування придбаного ним товару для подальшої реалізації, укладати договори на транспортно-експедиційне обслуговування під час перевезень зовнішньоторговельних і транзитних вантажів автомобільним транспортом як він це робив до того.

Також звертає увагу, що звичайні ціни застосовуються при постачанні самостійно виготовлених товарів/послуг або при постачання необоротних активів (у разі відсутності обліку необоротних активів). Враховуючи те, що позивач реалізовував товари ввезені ним на митну територію України звичайні ціни не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, бо відповідачу не надано право визначення звичайних цін/ринкової вартості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в ньому та заявах по суті справи.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила з підстав викладених в заявах по суті справи, а також акцентувала увагу на тому, що метою господарської діяльності позивача з реалізації фруктів та овочів було отримання від держави відшкодування податку на додану вартість, а не отримання прибутку від реалізації товару, оскільки така реалізація була здійснена нижче митної вартості товару та звичайних цін на ринку контрагентам не платникам ПДВ.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим Кодексом України (далі ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як свідчать матеріали перевірки, за висновком контролюючого органу ТзОВ «Вест Фрут Груп» порушило абз. 2 п. 188.1 ст. 188, п. 189.1, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України в результаті чого за січень 2020 року завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 262 235,00 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду в розмірі 30 000,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в розмірі 1 847 533,00 грн., а також п. 201.10 ст. 201, п. 192.1 ст. 192 ПК України, а саме не здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 1 847 533,00грн., в тому числі за січень 2020 року на суму 1 847 533,00 грн., ґрунтуються на тому, що товариством реалізовано товари, за цінами. які нижче ринкових. Роблячи такі висновки (в частині визначення ринкової ціни на продукцію) податковий орган користувався даними із сайту hhtp://agrovery.com.posts.com та 4sg.com.ua.

Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділ V ПК України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п.187.1 ст.187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно статті 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пункт "а").

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України обумовлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (пункт "г").

Поряд із тим, за приписами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. У той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Проте, із визначеного в ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції. Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості. При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Як встановлено судом з акта податкової перевірки та матеріалів справи ТзОВ «Вест Фрут Груп» було укладено низку договорів з іноземними компаніями, за умовами яких продавці зобов`язуються передати у власність позивачу товар (здебільшого овочі та фрукти).

Як вбачається з таблиці-розрахунку доданого представником відповідача до своїх письмових пояснень від 25.04.2023 вх. № 25693/23, всього за період з грудня 2018 року по травень 2019 року ТзОВ «Вест Фрут Груп» за митними деклараціями здійснило ввезення вантажним автотранспортом 50 партій товару вагою до 20 тон кожна овочів та фруктів на митну територію України, за які при ввезенні були сплачені податкові та митні платежі, виходячи із цін, визначених митним органом. Після оплати товари були випущені у вільний обіг.

В подальшому придбані позивачем товари (овочі та фрукти) були реалізовані оптом великими об`ємами (тонами) фізичним особам-неплатникам ПДВ та платнику ПДВ ТзОВ «Томатті», що підтверджується договорами купівлі-продажу, видатковими накладними за період грудень 2018 року, січень-травень 2019 року, серпень 2019 року, які досліджені судом та знаходяться в матеріалах справи. Позивачем задекларовано зобов`язання з ПДВ на загальний обсяг операцій з продажу товарів.

Податковим органом вірно відображено, що Товариство реалізовувало овочі та фрукти за наступними цінами: мандарини врожаю 2018 року по середній ціні 10,00 грн за 1 кг; цибуля ріпчаста, сорт «бонус», сорт «алонсо», врожай 2018 року по 5,1-6,18 грн за 1 кг; морква столова свіжа, врожаю 2018 року по 1,32-4,19 грн за 1 кг; буряк столовий свіжий, врожаю 2018 року по 1,32-4,19 грн за 1 кг; картопля свіжа, урожай 2018 року - 3,7-4 грн за 1 кг; картопля свіжа, сорт «Ред Скарлет» - 2,83-2,85 грн за 1 кг; картопля свіжа, сорт «Коломбо» - 2,06- 2,46 грн за 1 кг.

За результатами господарської діяльності, з метою реалізації права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість ТзОВ «Вест Фрут Груп» при поданні до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2020 року заявило до відшкодування з Державного бюджету від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в сумі 292 235,00 грн.

Щодо господарських операцій, які відбулися нижче звичайних цін та нижче ціпи придбання суд зазначає наступне.

Як вбачається з додатку до акту перевірки «Порівняльна таблиця придбаних та реалізованих ТМЦ по ТзОВ «Вест Фрут Груп» за грудень 2018 року - січень 2020 року» по кожній митній декларації, на підставі якої позивач ввозив овочі та фрукти на митну територію України, зазначено фактурну вартість вказаного товару, тобто ціну придбання (колонка 4), митну вартість (колонка 7), яка з урахуванням понесених витрат є вищою фактурної вартості, а також собівартість реалізації, тобто ціну, за яку відповідний товар був проданий (рядок 3). Крім того, у колонці 9 зазначено різницю між митною і фактурною вартістю, з урахуванням кількості ввезеного товару та ринкових цін на вказану продукцію.

Аналізуючи подані податковим органом письмові розрахунки до винесених ППР, які досліджені в судовому засіданні, на переконання суду контролюючим органом вірно здійснено по кожній митній декларації донарахування зобов`язань, виходячи із того доходу, що міг отримати позивач.

Для прикладу, відповідно до митної декларації від 03.12.2018 №33722 ТзОВ «Вест Фрут Груп» ввезло па мигну територію України 3600 кг. мандаринів врожаю 2018 року, митна вартість яких становить 91.44 тис. гри. (графа 7), при цьому незважаючи на той факт, що позивач придбав вказаний товар за 34 662,90 гри. (графа 4). реалізував його також за 34 622.90 гри. (графа 3), відтак, позивач не отримав відповідного доходу від такого продажу.

Або згідно митної декларації від 18.12.2018 №35811 ТзОВ «Вест Фрут Груп» ввезло на митну територію України 10000 кг. моркви столової свіжої, митна вартість якої становить 69.7 тис. грн. (графа 7), однак незважаючи на той факт, що позивач придбав вказаний товар за 8 365,82 грн. (графа 4), реалізувавши його лише за 12 278.38 гри. (графа 3) позивач не лише не отримав жодного доходу від такого продажу, а й зазнав в декілька разів більших збитків ніж поніс витрат при придбані та транспортуванні вказаного товару.

Податковим органом вірно зроблено висновок, що підтверджується додатком до акту перевірки всі овочі та фрукти, ввезені на митну територію України реалізовувалися ТзОВ «Вест Фрут Груп» за цінами нижчими, ніж митна вартість такої продукції та ринкових цін, тобто жодних доходів від такого продажу позивач не отримував, а вказані операції здійснювалися у збиток.

Щодо правомірності взяття ГУ ДПС у Волинській області інформації з вебсайтів аграрних підприємств про ціни на ринку при встановленні порушень у позивача, суд зауважує наступне.

Податковою перевіркою вірно встановлено реалізацію позивачем товарів за цінами, які є нижчими звичайних, а також нижче ціни придбання такої продукції (з урахуванням сплати митних платежів, витрат на транспортування тощо). Роблячи такі висновки (в частині визначення ринкової ціни на продукцію) податковий орган вірно використовував інформацію, розміщену на вебсайті hhtp://agrovery.com.posts.com та 4sg.com.ua, а також інформацію, надану Головним управлінням статистики у Волинській області (згідно з якою середня ринкова ціна на вказані товари у відповідні періоди була навіть вищою, ніж за даними вебсайтів). Такі носії інформації (вебсайти аграрних інформаційних агентств) підтверджувались й інформацією державного органу статистики, який на підставі аналізу цін, що склалися на ринку, формує офіційні статистичні дані щодо середньо ринкової ціни того чи іншого товар.

Як вбачається із дослідженого судом листа ГУ статистики у Волинській області від 22.04.2020 № 30.2-07/111-20 про надання інформації щодо середніх споживчих цін по Волинській області на окремі продовольчі товари на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, ціна на цибулю ріпчасту за кг 16 грн. 91 коп, а ринкова ціна згідно сайту agravery.com.posts.show «Цибулі ріпчастої. Сорт Бонус, фракція 3+, Урожай 2018 року» становить 15 грн. за кг (графа 18).

Для прикладу по товару «Цибуля ріпчаста. Сорт Бонус, фракція 3+, Урожай 2018 року» різницю між ціною реалізації та оптовими ринковими цінами (графа 19) * кількість кг = податкове зобов`язання * 20%, що становить 40 000,86 грн (позивачем занижено податкове зобов`язання з ПДВ по вказаному товару па суму 40 000,86грн, аналогічно і по інших товарах.

Ці джерела інформації були покладені в основу позиції податкового органу про реалізацію позивачем овочів та фруктів за ціною, нижче ринкової.

При цьому, суд бере до уваги, що досліджений судом запит про надання інформації щодо середніх споживчих цін по Волинській області на окремі продовольчі товари №11181/10/03-20-04-0210 ГУ ДПС у Волинській області був поданий 14.04.2020 ГУ Статистики у Волинській області, тобто до винесення оскаржуваних ППР.

Суд зауважує, що інформація, розміщена в мережі Інтернет із вебсайтів hhtps://agravery.com.posts.show та 4sg.com.ua, стосовно цін овочів та фруктів у відповідні періоди часу, підтверджувалась й інформацією державного органу, який на підставі аналізу цін, що склалися на ринку, формує офіційні статистичні дані щодо середньо ринкової ціни того чи іншого товар.

Щодо того яким чином позивач налагоджував операції та на що він спирався, обираючи відповідні варіанти збуту придбаних товарів, чи була в позивача можливість зберігання окремих таких харчових продуктів протягом більш тривалого часу (зокрема, в умовах забезпечення оптимального режиму зберігання товарів відповідно до їх фізико-хімічних властивостей) та підстави невикористання таких можливостей, а також з яких причин товариство продовжувало здійснювати завідомо збитковий збут повторно десятки разів(у період, який охоплювався перевіркою) суд вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ІІК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передали такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних умовах.

При визначенні бази оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг враховується рівень звичайних цін (ринкових цін) на таку продукцію та не враховується розмір собівартості такої продукції.

Отже, норми ПК України (не враховуючи норми для окремих (специфічних) видів операцій):

визначають, що база оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може були нижче звичайних цін, що відповідають ринковим;

встановлюють низку обов`язкових умов відповідності ціни поставки (договірної ціни) ринковій ціні, однією з яких є володіння сторонами достатньою інформацією про ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах; передбачають можливість доведення невідповідності рівню ринкових цін договірної ціни.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 28.02.2020 у справі №826/21979/15, в якій суд зазначив, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бузи наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Суд вважає, що лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків мас намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

На думку суду, з поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягненим поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збережений активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а від так, їх наслідки не підлягаю відображенню в податковому обліку.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі №826/28177/15, від 21.01.2020 по справі №2а-0870/1161/11, в якій касаційний суд також зазначив, що віднесення операцій до господарських можливе лише в разі наявності економічних причин отримання збитків від продажу готової продукції за ціною, яка, зокрема, не покриває собівартість такої продукції. Систематичний продаж продукції за ціною, що формувалась без врахування витрат на придбання товарів і послуг для виробництва цієї продукції, та одержання внаслідок таких операцій збитків на значні суми не може бути визнано економічно виправданим. Розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Суд зазначає, що оптова торгівля фруктами й овочами є одним із видів діяльності Товариства згідно з даними КВЕД, що, безперечно, говорить про належну мінімальну обізнаність позивача щодо наявності певної специфіки у здійсненні діяльності подібного роду (в тому числі й щодо порядку транспортування та зберігання такого товару). Більше того, господарські операції позивача з імпорту товарів (овочів, фруктів), які були предметом податкової перевірки, мали не одноразовий характер, а відбувались протягом тривалого проміжку часу (поставки відбувались у грудні 2018 року, січні 2019 року, лютому 2019 року, березні 2019 року, квітні 2019 року, травні 2019 року, серпні 2019 року), що вбачається з додатку до акту перевірки від 08.04.2020 № 6108/03/20-04-02/40769775 (Порівняльної таблиці придбаних т реалізованих ТМЦ по ТзОВ «Вест Фрут Груп» за грудень 2018 року січень 2020 року). Відтак, доводи позивача про відсутність у Товариства станом на момент реалізації придбаного імпортованого товару можливості альтернативних варіантів збуту даного товару за більш вигідною ціною, не узгоджуються з фактичними обставинами справи та спростовуються дослідженими доказами.

На переконання суду, господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною у відповідній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на нарахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. З поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

Як слідує з матеріалів справи, стороною ТзОВ «Вест Фрут Груп» не надано належних пояснень та доказів щодо наявності розумної економічної мети при здійсненні продажу товарів за цінами нижче ринкової вартості, крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність безпосереднього економічного ефекту від результатів господарської діяльності з продажу товарів за цінами, нижчими звичайних, а також нижче ціни придбання такої продукції (з урахуванням сплати митних платежів, витрат на транспортування тощо), як і не обґрунтовано причини відсутності економічного ефекту за вказаними операціями, де позивач обмежився лише посиланням на відсутність на час реалізації придбаних товарів у Товариства транспортних засобів та складських приміщень з відповідним температурним режимом.

Відтак, з огляду на наведене на переконання суду, ТзОВ «Вест Фрут Груп» протиправно занижено податкове зобов`язання на загальну суму 2 139 768 грн., а саме: за грудень 2018 року в розмірі 259 748,00 грн., за січень 2019 року в розмірі 192 967,00 грн., за лютий 2019 року 142 871,00 грн., за березень 2019 року на 96 059,00 грн., за квітень 2019 року на 422 901,96 грн., за травень 2019 року на 890 737,04 грн., за серпень 2019 року на 134 484,00 грн., в результаті продажу нижче ринкових цін, де позивач визначав базу оподаткування податком на додану вартість виходячи з фактичної ціни реалізації товарів, без врахування вимог абзацу 2 підпункту 188.1 статті 188 ПК України в результаті чого по декларації за січень 2020 року завищено бюджетне відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) в розмірі 262 235,00 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21) на 30 000,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (р. 18 ) в розмірі 1 847 533,00 грн.

З огляду на наведене, зважаючи на необґрунтованість наявності розумних економічних та інших причин (ділової мети), систематичного продажу позивачем товару за цінами, нижчими від їх придбання, та одержання внаслідок таких операцій збитків, суд дійшов висновку, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 05.05.2020 №, №, № та № відповідають вимогам діючого законодавства, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина перша статті 90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, на переконання суду, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Фрут Груп» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2023 року.