Справа № 344/12029/22
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/37/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Сторожук А.Л.

представника відповідача Шумило С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії БАД№157281 від 14.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 14.09.2022 о 12год. 20хв. в м. Івано-Франківську по вул. Шашкевича,1 водій здійснював керування транспортним засобом МАЗДА СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, вказує на порушення поліцейським УПП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, на переконання позивача поліцейський виніс оскаржувану постанову без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи, також позивач вважає, що відсутні підстави підтверджені, належними доказами, що він вчинив адміністративне правопорушення, відсутня подія адміністративного правопорушення, постанова є необґрунтованою, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову подав суду відзив, до якого було долучено записи з місяця події, в тому числі бодікамери, на яку є посилання в графі 7 постанови.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги, сторона відповідача їх заперечувала.

Заслухавши сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, в тому числі і диск (без вказання марки диску, з рукописним написом «Пристай ВВ. 344/12029/22», який був поміщений у саморобний паперовий конверт та розміщеними на вказаному диску файлами clip-0 формату MP4 Video File тривалістю 25хв 48 с, clip-2 формату MP4 Video File тривалістю 02 хв 13с, clip-3 формату MP4 Video File тривалістю 14 хв 59с записи із бодікамери поліцейського), судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків і відповідних їм правовідносин.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД№157281 від 14.09.2022, винесеної поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області сержантом поліції Максимів Г.В. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 20400 грн.

За змістом оскаржуваної постанови вказується, що 14.09.2022 о 12год. 20хв. в м. Івано-Франківську по вул. Шашкевича,1 водій здійснював керування транспортним засобом МАЗДА СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КупАП.

Так, за рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2021, яке набрало законної сили 23.10.2021 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік (справа №352/710/21, номер судового провадження 3/352/555/21).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 N 1306 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «а» пункту 2.1 ПДР України зобов`язано водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отож забороняється водіям керувати транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За рішенням суду від 12.10.2021, що набрало законної сили 23.10.2021 позивача було визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф та позбавлено права керування транспортним засобом на 1 рік.

Стаття 129-1 Конституції України проголошує, що Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Наведене декларує обов`язковість судового рішення, що уособлює те, що таке рішення має бути виконано вчасно, відповідним чином і у повному обсязі.

Отож надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З даного приводу слід вказати наступне.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , показав, що автомобілем в той день керував не позивач, а ОСОБА_3 , він же ( ОСОБА_3 ) припаркував його з порушеннями ПДР України, бо не було іншого зручного місця та побіг по обід в заклад харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ключі від авто залишив позивачу, а за кілька хвилин після дзвінка позивача свідок повернувся. Свідок не розумів, що відбувається, не розібрався в чому суть, не розгледів всіх нюансів ситуації, в нього не було думок, а тому поліції не повідомив, що за кермом перебував не позивач, а свідок. Дати винесення оскаржуваної постанови (складена в день, коли позивачу інкриміновано скоєння адміністративного правопорушення) не пам`ятає, зауважує, що перед цим вони їхали в автівці вдвох з позивачем, але знає, що дівчина підійшла пізніше, зазначає, що обід із закладу харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » так і не забрав та не придбав, жодних чеків не залишилося.

В той же час, з матеріалів справи чітко та не двозначно випливає, що приблизно о 12:20 год. 14.09.2022, як з`ясувалось після перевірки документів водія з підстав перебування авто в зоні дії знака «Зупинка заборонена» в автомобілі МАЗДА СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, саме останній перебував за кермом вказаного транспортного засобу і перебував на водійському сидінні, та увімкнув двигун, повідомивши поліцейського, що вже виїжджає, однак при цьому будучи позбавленим за судовим рішенням права керувати транспортним засобом на один рік.

Наведене однозначно та безперечно спростовує твердження та посилання позивача про те, що він перебував у автівці в якості пасажира.

Судом же не було встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідка, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення, а на переконання суду показання допитаного свідка не дають змогу встановити зв`язок між поясненнями сторін і спірними правовідносинами, та фактично є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі докази і пояснення сторін, відтак оцінюються судом критично.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до приписів ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 розділу Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затв. Постановою КМ України № 340 від 08.05.1993 (із відповідними змінами та доповненнями), позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьоюстатті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення без складення іспитів.

Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.

Із змісту наведених норм слідує, що чинним законодавством чітко визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду про позбавлення цього права.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному КМ України.

Отже, до моменту повернення посвідчення водія в установленому порядку особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом; будь-якого механізму отримання нових водійських прав законом не передбачено.

Враховуючи зазначене, суд дійшов однозначного висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.

Наведене вище також узгоджується і з правовими позиціями, висловленими колегією Восьмого апеляційного адміністративного суду в справах № 464/2137/22 провадження № А/857/12672/22 від 01.11.2022, №568/872/22 провадження № А/857/14366/22 від 13.12.2022, № 299/5121/22 провадження № А/857/17710/22 від 31.01.2023 за подібними правовідносинами, які покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики.

На переконання суду перелічених вище положень чинного законодавства було дотримано, оскаржена постанова серії БАД№157281 від 14.09.2022 відповідає в повній мірі передбаченим КУпАП вимогам, а матеріали справи свідчать про скоєння правопорушення позивачем.

В той же час суд підкреслює, що цинічне нехтування загальноприйнятими нормами і відверте невиконання позивачем судового рішення є неприпустимим у правовому полі демократичної держави, суд звертає особливу увагу на недопустимість такої поведінки в подальшому, адже позивач, як водій транспортного засобу, будучи позбавленим права керування проігнорував вимоги Правил дорожнього руху України, хоча усі учасники дорожнього руху, мали право розраховувати на те, що позивач, буде зобов`язаний ці Правила виконувати, а не вчиняти дії, які можуть ускладнювати дорожній рух та/або створювати загрозу безпеці для інших учасників дорожнього руху чи зневажати встановленими заборонами та обов`язками, як це вчинив позивач.

Суд зазначає, що відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до ч.2 ст.90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача, які містяться у позові лише вказують на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Отож в даному конкрентному випадку судом констатується правомірність та законність зупинки автомобіля позивача та подальші дії після такої зупинки на законну вимогу поліцейського.

Жодних доказів, які б свідчили про не вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху чи підтверджували його покликання у позовній заяві при винесенні оскаржуваної постанови суду не надано.

За загальним правилом адміністративне стягнення - це захід примусу, що застосовуються уповноваженими органами, до осіб, винних у скоєнні адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що стороною відповідача повністю доведено наявність тих обставин, що зазначені у оскаржуваній постанові від 14.09.2022, а тому являються необґрунтованими доводи позивача про відсутність його вини у вчиненні порушень, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Оскаржувана постанова винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 4 статті 126 КУпАП, а доводи позивача про не вчинення порушень вимог ПДР України суд вважає необґрунтованими та спростованими матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про законність постанови серії БАД№157281 від 14.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. і про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскаржувана постанова не підлягає до скасування, є складена повноваженою особою, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП, а приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до переконання про прийняття судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, відповідно до ч.4 ст.126, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло