Справа № 300/2453/23
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"09" травня 2023 р. Справа № 300/2453/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та недоплаченої грошової компенсації,
В С Т А Н О В И В:
Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частини 8 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Однак, всупереч зазначеної норми законодавства, ОСОБА_1 не долучено до позовної заяви належних доказів про сплату судового збору або ж доказів наявності пільг щодо такої сплати із зазначенням підстав звільнення позивача від сплати судового збору.
В той же час, зазначена квитанція за аналогічним номером, датою та розміром була подана позивачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 02.03.2023 у справі № 300/818/23 за позовом ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, що підтверджується довідкою відділу документального забезпечення - канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2023.
За таких обставин, суд вважає, що вказана квитанція не є належним доказом сплати судового збору за поданням до суду даної позовної заяви, оскільки вказані кошти сплачені за подання іншого позову в адміністративній справі № 300/818/23.
З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
У відповідності до предмета спору, суд вважає, що звернена ОСОБА_1 позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні носить майновий характер та є об`єктом справляння судового збору.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Суд звертає увагу, що абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", який вступив в дію з 01.01.2023, установлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн.
Відтак, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленою ОСОБА_1 позовною вимогою майнового становить 2404,15 грн (із розрахунку ціни позову 240414,50 грн).
Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".
Приписами пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 коментованої статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, згідно частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд звертає увагу, що предметом даного спору є, серед іншого, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні.
11.02.2021 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № 240/532/20 дійшов висновку, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є місячний строк.
Суд зазначає, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Відтак, перебіг місячного строку звернення до суду із заявленою позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався з дня фактичного (остаточного) розрахунку з ОСОБА_1 , який проведено відповідачем 23.12.2022, що підтверджується банківською випискою за картковим рахунком позивача та про що ОСОБА_1 вказує у позовній заяві.
Таким чином, суд дійшов висновку, що звернувшись 04.05.2023, згідно відтиску реєстраційного штампу, до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством.
У відповідності до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Одночасно, у поданому позові ОСОБА_1 просить суд поновити строк звернення до суду, проте, суд не знаходить підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки обставини, на які посилається останній у позовній заяві від 03.05.2023, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації права на судовий захист з метою відновлення порушених, на думку позивача, прав, свобод чи законних інтересів у публічно-правових відносинах, зважаючи на таке.
Щодо доводів про встановлення на усій території України карантину з 12 березня 2020 року згідно із постановою Кабінет Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) та тверджень про продовження процесуальних строків на період дії карантину відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-ІХ.
Суд зазначає, що згідно частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) та, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.02.2020, Кабінет Міністрів України, починаючи з 12 березня 2020 року по всій території України встановлено карантин (постанова від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами та доповненнями)).
30 березня 2020 року прийнято Закон України № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-ІХ), що набрав чинності 2 квітня 2020 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, пунктом 9 вказаного Закону № 540-ІХ розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Таким чином, норми пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла з 02 квітня 2020 року визначали, що під час дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема процесуальні строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто в разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.
17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 731-IX), пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Викладене, у свою чергу, свідчить, що законодавець передбачив закінчення продовжених у зв`язку із запровадженням карантину строків 06.08.2020.
З огляду на зазначене посилання позивача на дію на території України карантину не можуть бути безумовною підставою для продовження процесуальних строків.
Більше того, посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до ОСОБА_1 та перешкоджали своєчасному зверненні до суду.
Щодо посилання позивача на обставину введення з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану, суд вважає, що питання поновлення строку звернення до адміністративного суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Разом з тим, обґрунтування ОСОБА_1 щодо пропуску строку звернення до суду в зв`язку з введенням воєнного стану не містять доводів щодо неможливості вчинення позивачем відповідних процесуальних дій щодо своєчасного подання позову з дотриманням встановленого строку на звернення до адміністративного суду та не підтверджені відповідними доказами, а містять лише загальне посилання на Указ Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.
Суд зазначає, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану перешкоджало позивачу реалізувати свої процесуальні права, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Частинами 1 та 4 статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
24.02.2022 Рада суддів України ухвалила рішення № 9, за яким звернула увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.
Отже, суд зазначає, що на день прийняття Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 за № 64/2022 та на теперішній час Івано-Франківський окружний адміністративний суд працює в штатному режимі, буд-яких обмежень щодо розгляду справ або прийому документів від учасників справи не запроваджено.
Стосовно наявності у позивача статусу учасника бойових дій та доводів про те, що в період з 29.04.2022 по 06.09.2022 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), то суд звертає увагу на ту обставину, що з часу звільнення позивача з військової служби в запас (наказ начальника регіонального управління сил територіальної оборони "Захід" від 02.09.2022 за № 101) до дати звернення позивача з позовом (04.05.2023) минуло більше восьми місяців, що у контексті хронології наведених обставин та часових меж свідчить про невчинення позивачем вольових дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду.
З приводу покликання позивача на здійснення ним, під час наданих відпусток у період з 19.12.2022 по 01.01.2023, 04.01.2023 по 14.01.2023 та з 15.01.2023 по 29.01.2023, постійного догляду за хворою матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження обставин щодо встановленої потреби у постійному сторонньому догляді та факт здійснення такого догляду позивачем, серед іншого, на підставі відповідних актів, складених уповноваженими органами місцевого самоврядування, а додані до позову пояснення осіб, що проживають у с. Цвітова Калуського району Івано-Франківської області не є належними та допустимими доказами на підтвердження таких обставин.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про зупинення строків звернення до суду у проміжок його первинного звернення 02.03.2023 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, яка, ухвалою суду від 23.03.2023, була повернута позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Не заперечуючи права на повторне звернення до суду з позовною заявою після її повернення, суд зауважує, що таке право не є абсолютним.
Суд зазначає, що повернення раніше поданої позовної заяви не означає можливість повторного звернення до суду у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Як наслідок, надання особі права на повторне звернення до суду з позовною заявою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на її подання.
Також, суд звертає увагу, що перебіг місячного строку звернення до суду не переривається на період з дати звернення позивача до Івано-Франківського окружного адміністративного суду до дати постановлення ухвали про повернення позовної заяви.
Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.
Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.
За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися у разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
Аналогічна правова позиція щодо переривання строків звернення до суду висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 у справі № 902/326/16, а також у постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-1763цс16, від 02.12.2015 в справі № 6-895цс15.
Суд звертає увагу, що поважними причинами пропущення строків звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у позовній заяві від 03.05.2023.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та недоплаченої грошової компенсації - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду: належного документа про сплату судового збору, у встановленому законом порядку та розмірі або ж доказів наявності пільг щодо такої сплати із зазначенням підстав звільнення позивача від сплати судового збору; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням інших підстав для поновлення такого строку разом з доказами поважності причин його пропуску.
Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Матуляк Я.П.