Справа № 522/17869/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Головуючий в 1 інстанції: Шестакова Я.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Лук`янчук О.В.
суддів Бітова А. І.
Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу по справі за апеляційною скаргою виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Флагман-К», про скасування рішення №407 від 24.12.2015р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для ТОВ «Флагман-К».
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для ТОВ «Флагман-К».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з виконавчого комітету Одеської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, виконавчий комітет Одеської міської ради подав апеляційну скаргу

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2022 року залишено без змін.

18.04.2023 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог клопотання зазначено, що апелянт під час розгляду справи, отримав послуги адвоката за надання професійної правничої допомоги в розмірі 60000 грн, що підтверджується наданими доказами, а тому просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити вказане питання. При цьому посилається на норми ЦПК України.

28.04.2023 року на адресу суду надійшла уточнена заява про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, в якій заявник посилаючись на норми КАС України вказує про розумність та співмірність витрат на правову допомогу.

Розгляд вказаного клопотання проводиться у порядку письмового провадженні відповідно до ст. 311 КАС України.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено вище, позивачем до суду апеляційної інстанції подано відповідне клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 60000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України, розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась позивачу адвокатом Пилаєвою В. В.

На підтвердження понесених витрат до суду надано договір № 028/12/20-а від 28.12.2020 року, акт наданих послуг та виконаних робіт, розрахунок суми судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, прибутковий касовий ордер.

Так, згідно п. 1.1. Договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором по справі №522/17869/17 і діє до використання всіх національних засобів правового захисту.

Згідно п. 2.1 договору, керуючись нормами законодавства і правилами професійної етики, адвокат зобов`язаний діяти в інтересах клієнта по даній угоді.

Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги:

Представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, міліції, судових органах усіх рівнів, органах місцевого самоврядування, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах об`єднань громадян;

Збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення;

Використання засобів захисту, передбачених КПК України, ЦПК України та іншими законами України;

Виконання інших дій, передбачених законодавством.

Для захисту прав та законних інтересів клієнта адвокат мас наступні права: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, браги участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності та неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, подавати від імені клієнта заяви, у тому числі позовні, отримувати необхідні довідки, документи, вести від його імені справи у всіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, а також цивільні та кримінальні справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом свідку, підозрюваному, обвинуваченому, позивачу, відповідачу та третій особі, у тому числі з правом визнання або відмови повністю або частково від позовних вимог, збільшення чи зменшення позовних вимог, зміїні предмета позову, укладання мирової угоди, залишення позову без розгляду, оскарження рішення, постанови, ухвали суду, отримання та пред`явлення виконавчих документів до стягнення, а також Виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням даного договору, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України.

На виконання умов договору про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом було укладено та підписано акт наданих послуг та виконаних робіт від 15.04.2023 року, яким сторони підтвердили належне виконання з боку адвоката послуг відповідно до положень договору.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 15.04.2023 року виконавцем було надано наступні послуги:

Зустрічі, консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції, підготовка та складання письмових пояснень, проїзд від/до суду, участь у судових засіданнях під час розгляду справи в П`ятому апеляційному адміністративному суді (постанова від 01.02.2021 року) -15000 грн.; зустрічі, консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з касаційною скаргою, узгодження правової позиції, підготовка та складання відзиву на касаційну скаргу, під час розгляду справи в Касаційному адміністративному суді (постанова від 19.07.2022 року) -15000 грн.; зустрічі, консультації клієнт, ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з відзивом на позовну заяву, узгодження правової позиції, підготовка та складання відповіді па відзив, проїзд від/до суду, участь у судових засіданнях під час розгляду справи в Приморському районному суді м. Одесі (рішення від 06.12.2022 року)- 15000 грн.; зустрічі, консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції, підготовка' та складання відзиву на апеляційну скаргу, проїзд від/до суду, участь у судових засіданнях під час розгляду справи в П`ятому апеляційному адміністративному суді (постанова від 11.04.2023 року)-15000 грн.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 60 000,00 грн. є безпідставними.

Так, щодо клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, надану під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за результатами якого винесено постанову від 01.02.2021 року, а також в суді першої та касаційної інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з цим суд зазначає, що системний аналіз положень статті 139, 143 КАС України дає підстави для висновку, що питання щодо стягнення судових витрат на користь осіб, що їх понесли, в ході розгляду справи, вирішуються відповідним судом в якому такі витрати понесені. Отже, питання щодо розподілу судових витрат у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, які сторона понесла в ході розгляду справи в суді першої інстанції та касаційної інстанції, вирішується судом який ухвалив рішення по суті.

Тобто, суд апеляційної інстанції може змінювати розподіл судових витрат, які сторона понесла в ході розгляду справи в суді першої інстанції, якщо відбудеться зміна судового рішення або ухвалення нового.

Отже, суд апеляційної інстанції не має процесуальних прав на вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс в ході розгляду справи в суді першої та касаційної інстанції.

Щодо надання адвокатом послуг під час розгляду справи в П`ятому апеляційному адміністративному суді (постанова від 11.04.2023 року) та понесених позивачем за дані послуги витрат у розмірі 15000 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Колегія суддів констатує, що Виконавчий комітет Одеської міської ради, подавши заперечення на заяву про винесення додаткового судового рішення, скористався своїм правом на подачу клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зазначило про неспівмірність таких витрат та просив у задоволенні заяви відмовити.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо стягнення витрат на правову допомогу з урахуванням клопотання відповідача, щодо їх неспівмірності, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що такі види послуг адвоката, як: зустріч з клієнтом, консультації клієнта та узгодження правової позиції, не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів по справі.

На думку колегії суддів, вказані дії є єдиним процесом опрацювання та підготовки відзиву на апеляційну скаргу, а тому суд критично оцінює їх виокремлення адвокатом в якості окремих послуг.

При цьому, щодо участі у судових засіданнях під час розгляду справи, то колегія суддів зазначає, що одне з судових засідань було проведено в режимі відеоконференції, що свідчить про те, що адвокат не поніс значні часові та/або грошові витрати, пов`язані із прибуттям до приміщення апеляційного суду і безпосередньою участю у засіданні. В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на те, що витрати пов`язані з проїздом від/до суду жодним належним чином не підтверджені.

Вищенаведене свідчить, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 5000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Крім того, 09.05.2023 року на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «ФЛАГМАН-К» надійшло заперечення щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, в обгрунтування якого зазначає про неспівмірність судових витрат, заявлених позивачем, а також вказує на порушення норм процесуального права, а саме, що копія заяви про ухвалення додаткового судового рішення не направлялась представником позивача на адресу третьої особи.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, уточнена заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення разом із іншими процесуальними документами направлялась апеляційним судом на електронну адресу представника ТОВ «ФЛАГМАН-К», та була отримана останнім 04.05.2023 року, що свідчить про належне забезпечення процесуальних прав сторони, передбачених положеннями КАС України.

Колегія суддів наголошує, що суди повинні уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за результатами якого винесено постанову від 01.02.2021 року, а також в суді першої та касаційної інстанції задоволенню не підлягає.

Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню в частині стягнення витрат на правову допомогу понесених в суді апеляційної інстанції при ухваленні рішення від 11.04.2023 року.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 252, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу по справі за апеляційною скаргою виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2022 року задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове судове рішення, яким стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради (інд. код: 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати за надання професійної правової допомоги у розмірі 5000, 00 грн. (п`ять тисячі гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 травня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова