Справа № 503/159/23
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/159/23
Провадження № 2-а/503/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владики Анастасії Василівни, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 07.02.2023 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владика А.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, шляхом винесення постанови Серії ЕАС № 6514042 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові зазначено, що 07.02.2023 року о 20.02 годині позивач ОСОБА_1 за адресою: м. Кодима, вул. Промислова, 1 керував транспортним засобом ВАЗ 21074 реєстраційний номер НОМЕР_1 у якого був закритий номерний знак, а саме сіткою, чим порушив пункт 2.9(в) Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим на нього за ч.1 ст. 121-3 КУпАПбуло накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Однак, позивач незгодний з оскаржуваною постановою та вважає її необґрунтованою і незаконною, так як вона була винесена інспектором без фактичної наявності такого порушення з його боку та за відсутності існування самих доказів цього правопорушення. У зв`язку з чим та для захисту своїх прав позивач пред`явив до відповідача інспектора ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Владики А.В. відповідний адміністративний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд скасувати постанову Серії ЕАС № 6514042 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 07.02.2023 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владика Анастасією Василівною про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження по самій справі закрити.

17.02.2023 року ухвалою суду (а.с.8-10) позовну заяву було залишено без руху із встановленням строку, способу і порядку для усунення її недоліків.

18.04.2023 року ухвалою суду (а.с.16-18) позовну заяву прийнято до розгляду із відкриттям провадження в адміністративній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, а також вирішено питання про залучення до у часті у справі другого відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області та витребування доказів від останнього, зокрема відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, наявних доказів, зокрема фото та/або відеофіксацію правопорушення, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. У змісті цієї ухвали судом було роз`яснено відповідачам їх право на подання відзиву на позовну заяву ( відзиву) протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше часу на який призначено судове засідання. Копії зазначеної ухвали разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів і повісткою були надіслані судом сторонам у справі з врахуванням строку розгляду справ даної категорії, передбаченого ч.1 ст. 286 КАС України, зокрема позивачу на електронну адресу повідомлену ним у змісті своєї позовної заяви, відповідачу ГУНП в Одеській області на його електронну адресу, а відповідачу ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області вручене безпосередньо під розпис його представника у розносній книзі суду. Згідно відповідних довідок про доставку електронних листів та довідок про доставку електронної відправки вкладення зазначені вище відправлення були отримані позивачем і відповідачем 19.04.2023 року. Однак, відповідачі не скористались своїми процесуальними правами відзивів на позовну заяву на адресу суду не надали.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 268 КАС України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 08.05.2023 року повідомлення у додаток «Viber» (а.с.29), а також довідка про доставку 08.05.2023 року електронного листа із судовою повісткою про виклик на електронну адресу повідомлену ним у змісті своєї позовної заяви (а.с.30). При цьому, позивач надіслав до суду заяву від 27.04.2023 року про розгляд справи за його відсутності (а.с.27), в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 194 КАС України, учасники справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Владика А.В. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлення в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України.

Представник відповідача ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа від 08.05.2023 року із судовою повісткою про виклик на електронну адресу (а.с.31).

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно пункту 1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Крім того, ч.3 ст. 268 КАС України передбачає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судовогозасідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

07.02.2023 року о 20.05 годині інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владикою А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАМ № 6514042, згідно змісту якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП , із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн, за керування 07.02.2023 року о 20.02 годині за адресою: м. Кодима, вул. Промислова, 1 транспортним засобом ВАЗ 21074 реєстраційний номер НОМЕР_1 у якого був закритий номерний знак, а саме сіткою.

Частина 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортного засобу з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими).

Згідно пункту 2.9(в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється, серед іншого, керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Висновки суду

щодо належності інспектора, як відповідача:

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таки висновки викладенні в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в своїх постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18), від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 (провадження № К/9901/18761/18) та 17 вересня 2020 року у справі № 300/1006/16-а (провадження № К/9901/16348/18).

У зв`язку з чим суд вважає, що інспектор відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владика А.В. є неналежним відповідачем за позовними вимогами заявленими позивачем ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові, а тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача необхідно відмовити.

щодо обґрунтованості позовних вимог до другого відповідача:

Згідно змісту положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 (надалі за текстом Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечна підстава вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд не вважає роздруківки фотознімків зовнішнього вигляду транспортного засобу ВАЗ 21074 реєстраційний номер НОМЕР_1 надані суду позивачем ОСОБА_1 (а.с.4-6) достовірними доказами відсутності в його діянні складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки подія, яка стала підставою для винесення оскаржуваної постанови мала місце 07.02.2023 року о 20.02 годині, в той час як вище згадані фотознімки були зроблені в денний час доби, а від так обставини, які були підставами для винесення оскаржуваної постанови могли вже не існувати або були усунуті.

Однак, водночас обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, п.1 ч.2 ст. 255 КУпАП визначає уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, відповідач був зобов`язаний довести те, що позивачем дійсно було порушено відповідне положення Правил дорожнього руху України за яке передбачено адміністративну відповідальність.

Судом у відповідності до положень ст. 79, 162, 171 ч.9 п.8, 175 КАС України було роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов та наявні у нього докази. Відповідач таким правом не скористався, відзив не подав.

Відповідно до положень другого речення ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Із оскаржуваної постанови не вбачається, на яких доказах вона ґрунтується, а відповідач доказів у порядку ст. 77 КАС України суду не надав.

При цьому, суд при відкритті провадження у даній справі ухвалою від 18.04.2023 року, у відповідності до положень ч.4 ст. 9 та ч.3 ст. 80 КАС України, вирішив також питання про витребування від другого відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області,зокрема відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, наявних доказів, зокрема фото та/або відеофіксацію правопорушення, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Водночас із цим судом в ухвалі також було роз`яснено, що згідно ч.7-9 ст. 80 КАС України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, але не пізніше часу на який призначено судове засідання. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ.

Проте, як вже відзначалося вище, відповідач не надав суду жодних доказів без повідомлення причин.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним, у відповідності до положень ч.9 ст. 80 КАС України, визнати ту обставину, що оскаржувана постанова була винесена без наявності доказів щодо порушення пункту 2.9(в) Правил дорожнього руху.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, беручи до уваги зміст статті 77 КАС України, відсутність доказів, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, у зв`язку з чим пред`явлений позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, що є підставою передбаченою п.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, при поданні до суду позовної заяви, сплатив судовий збір в розмірі 536,8 грн, який у повному розмірі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень другого відповідача.

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владики Анастасії Василівни, місцезнаходження: 66000, Одеська область, м. Кодима, вул. Соборна, 107;Головного управління Національної поліції в Одеській області, місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Єврейська, 12 та вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владики Анастасії Василівни від 07.02.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАС № 6514042, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відмовити в задоволенні іншої частини позову пред`явленого до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владики Анастасії Василівни.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,8 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Д. В. Вороненко