Справа № 500/2645/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2645/22 пров. № А/857/13397/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Дерех Н.В.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту судового рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області) про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо відмови йому в призначенні та виплаті пенсії за віком згідно ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідності до поданої заяви від 19.10.2021, зобов`язання призначити та виплачувати йому пенсію за віком згідно ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідності до поданої заяви від 19.10.2021.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року позовну заяву задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 02.05.2022 №1675-1806/Я-02/8-1900/22 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19.10.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ГУ ПФУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати його та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 01.11.1982, неможливо взяти до уваги, оскільки перша сторінка даної трудової книжки заповнена із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, а саме зазначене прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_2 » (російською мовою) та дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідають паспортним даним. Крім того, вказав, що немає підстав врахувати до страхового стажу періоди роботи, а саме: з 15.11.1988 по 22.10.1992, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу, номер та дата наказу про звільнення містить виправлення; з 10.06.1993 по 16.06.1993, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу та запис про звільнення з роботи не засвідчений підписом відповідальної особи.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання вимог, викладених у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №500/9445/21, документи позивача, долучені до заяви на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 19.10.2021 відповідачем повторно розглянуто.

Після цього, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.05.2022 №1675-1806/Я-02/8-1900/22 позивача повідомлено про те, що право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у нього відсутнє.

Вважаючи такі дії неправомірними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що п. 4 ч. 1 ст. 11 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-XII) визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з статтею 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Вимогами п.4 ч.1 ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є такими, що належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до норми п.4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що визначає категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для встановлення пільг і компенсацій встановлено відповідну категорію. Тобто особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до категорії 4.

Як встановлено судом, доказом надання позивачу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 .

Вимогами п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №501 від 25.08.1992 визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №501 від 25.08.1992 - посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про cтатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок видачі посвідчень на даний момент встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», якою зокрема затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Як передбачено ч.3 ст. 65 Закону №796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Тобто особам, якщо вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій у розрахунку 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

З урахуванням наведеного вірним є висновок суду, що системний аналіз положень статей 9, 14 Закону №796-XII у поєднанні із нормою частини третьої ст.65 цього Закону дають підстави дійти до висновку, що основним доказам проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене чи/або не скасоване посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке відповідно до змісту ст. 14 згаданого Закону є підставою для встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796-XII.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17.

Доказів скасування чи визнання недійсним посвідчення позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_2 , відповідачем суду не подано.

Водночас, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, крім посвідчення серії НОМЕР_2 , позивачем додано копію військового квитка серії НОМЕР_3 , копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №500/9445/21 позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2021 про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнено за рахунок бюджетних асигнувань головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 500/9445/21 повернуто скаржнику.

Відтак, судове рішення у справі №500/9445/21 набрало законної сили 18.05.2022.

Частиною четвертою ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що відповідач не приймаючи до уваги записи, які містяться у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 01.11.1982 при розрахунку його страхового стажу, у зв`язку із тим, що дата народження та прізвище зазначені на титульному аркуші не відповідають паспортним даним позивача, діяв не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відтак вірним є висновок суду, що право позивача на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджене належними, достатніми та допустимими доказами.

При цьому, наявність необхідного страхового стажу у позивача у спірному випадку відповідачем не заперечується.

Судом також враховано, що судовим рішенням від 09.02.2022 у справі №500/9445/21 було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.10.2021 про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, як вірно зазначено судом, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

В силу вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як підтверджується матеріалами справи, звернення за призначенням пенсії мало місце 19.10.2021, тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що пенсія за віком має бути призначена саме з вказаної дати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 19.10.2021.

Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі № 500/2645/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 09.05.2023.