Справа № 280/1419/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Справа № 280/1419/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент»

до Запорізької митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасувати рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі ТОВ «Технохімреагент», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької митниці Держмитслужби(далі митниця, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000001/2 від 28.02.2023.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом (позивачем), упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України (у разі визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом). Вказує, що з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості. Стверджує, що митним органом не були виявлені розбіжності, що стосуються числового значення оцінюваного товару, тобто не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до ст. 53 Кодексу дозволяє вимагати додаткові документи і відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору. Митним органом не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості основного методу, а також необґрунтовано застосовано до визначення митної вартості другорядний метод. Саме по собі припущення митного органу про подання позивачем невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої позивачем митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, на думку позивача, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої позивачем, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. Зауважує, що позивачем надано Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. 4-5 ст. 58 Митного кодексу України, чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену позивачем митну вартість товарів за ціною договору. Вважає, що відсутність посилання на конкретні документи, що мають розбіжності або не містять всіх відомостей, підтверджуючих саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення. Наголошує також, що неподання позивачем додаткових документів, через їх відсутність, не впливає на правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання Позивачем запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Ухвалою судді від 10.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 27.03.2023 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 12208), у якому вказує, що поданих позивачем до митного оформлення документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару виявлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість. Надані документи не містили усім відомостей для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною ним митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття митницею оскарженого рішення. , а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

08.11.2022 між TOB «Технохімреагент», як Покупцем та Rainbow Chemical Industry Limited (Китай), як продавцем, укладено контракт №22462/ІМ. Відповідно до пункту 1.1 Контракту визначено, що продавець зобов`язується продати, а покупець придбати на умовах дійсного Контракту товару (продукції) згідно зі специфікаціями та умовами, які вказані у додатках до даного Контракту. Кількість і ціни на товари регулюються вищевказаними Додатками, які є невід`ємною частиною цього контракту. Пунктом 3. Контракту передбачено, що ціни на товари встановлюються в доларах США та вказуються у відповідних Додатках до цього Контракту. Вказані ціни розуміються на умовах Інкотермс 2010, які визначаються Додатками. Ціни включають вартість тари, пакування та маркування товарів. Згідно з пунктом 4 Контракту оплата за цим Контрактом здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця з умовами оплати, які зазначені у Додатках. Оплата здійснюється на підставі наступного документа: рахунок-фактура або попередній рахунок-фактура на 100% вартості відповідного Додатку.

На умовах даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж «Caustic Soda Flakes/Каустична сода пластівці 21 тона. CAS 1310-73-2. Партія №А20221023.Показники згідно сертифікат аналіза: Зовнішній вигляд білі пластівці. Хлорид натрію, NaCl% - 0,011%; Карбонат натрію, Na2СО3 0,03%; Оксид заліза, Fe2O3 0,0003%; Сульфат натрію, Na2SО4 -

Для здійснення митного оформлення товару 28.02.2023 позивачем засобами електронного зв`язку було подано митну декларацію №23UА64U1, відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 15645,00 дол. США або 742669,19 грн. Визначення митної вартості товару позивачем згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортуються).

До митного оформлення вказаних товарів до митниці разом з ЕМД було надіслано скановані копії документів відповідно графи 44 зазначеної ЕМД: пакувальний лист від 15.12.2022, рахунок-проформа №RCTL6221108 від 08.11.2022, рахунок-фактура №RCTL6221215 від 15.12.2022, коносамент №TSN7098337 від 21.12.2022, автотранспортні накладні №2302 від 23.02.2023, №8337 від 22.02.2023, супровідний документ Т1 №23DE27MO від 22.02.2023, декларація про походження товару №RCTL6221215 від 15.12.2022, сертифікат аналізу б/н, партія А20 від 23.10.2022, банківські платіжні документи №48 від 10.11.2022, №50 від 12.12.2022, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №UA00072660 від 22.02.2023, транспортна довідка №STSN7098337 від 11.11.2022, прайс-лист б/н від 08.11.2022, контракт №22462/ІМ від 08.11.2022, договори (контракти) на перевезення тощо.

Посадовою особою митниці при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено наступне:

1. У наданому рахунку-проформі від 08.11.2022 №RCTL6221108 зазначено термін дії 3 дні. Разом з цим, до митного оформлення надано платіжне доручення від 12.12.2022 №50, де у гр.70 «призначення платежу» зазначено реквізити вказаної проформи (тобто наявне посилання на документ, термін дії якого сплинув).

2. Рахунок на оплату транспортних витрат від 22.02.2023 № UA00072660 (виданий ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА») містить наступний перелік послуг: транспортно-експедиційні послуги на території України, послуги з міжнародного перевезення вантажу, послуги з міжнародного перевезення вантажу (Ягодин Запоріжжя), послуги з міжнародного перевезення вантажу (Гамбург, Німеччина Ягодин), локальні витрати в порту прибуття, морське перевезення (Tianjin Xingang Hamburg). Натомість довідка про транспортні витрати від 22.02.2023 № STSN7098337 (видана також ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА») містить відомості про вартість транспортування, що включає: морське перевезення з порту Tianjin (Китай) до Гамбург (Німеччина), вантажувально-розвантажувальних роботи, локальні та складські витрати в порту прибуття, міжнародне автоперевезення вантажу до митного кордону України (Ягодин). Разом з цим, заявка від 11.11.2022 № STSN7098337 містить відомості про вартість транспортування, що включає: морське перевезення, локальні витрати в порту прибуття, послуги з міжнародного перевезення вантажу, транспортно-експедиційні послуги на території України, але співставити зазначений перелік послуг з переліком, що містяться у рахунку на оплату транспортних витрат та довідці про транспортні витрати не є можливим. У зв`язку з чим виникає сумнів щодо повноти включення всіх складових митної вартості, зокрема транспортних витрат.

3. Відповідно до п.6 заявки на перевезення від 11.11.2022 № STSN7098337 всі рахунки та витрати стосовно перевезення сплачуються на умовах попередньої оплати, але в будь-якому випадку до моменту передачі вантажу одержувачу. До митного оформлення банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг не надавались.

4. Відповідно до п.5 контракту від 08.11.2022 № 22462/IM продавець разом з товаром зокрема надає підписаний прайс-лист. Наданий до митного оформлення прайс-лист від 08.11.2022 б/н має суб`єктивний характер у зв`язку з тим, що адресований ТОВ «Технохімреагент» (для надання компетентним митним органам України), і виданий не для широкого кола осіб, що по суті нівелює його значення. Вищезазначене може свідчити про суб`єктивний характер даного документу, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців та наявність знижок або дисконту на оцінювані товари. Разом з цим, зазначений прайс-лист не містить інформації щодо кількості товару та умов платежу.

5. Поставка товару здійснюється згідно контракту від 08.11.2022 №22462/IM. Відповідно до п. 3 контракту в ціну товару, який поставляється включається вартість тари, пакування та маркування товару, але відсутні документи в яких виділено відповідну вартість тари, пакування та маркування, що унеможливлює перевірити складові митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості тари, пакування та маркування, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на тару, пакування та маркування, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару).

6. В рахунку на оплату транспортних витрат №UA00072660 від 22.02.2023 вказано номер замовлення STSN 70983370, але до митного оформлення надана заявка на організацію перевезення та експедирування вантажів за номером STSN 7098337.

7. До митного оформлення заявлено товар згідно сертифіката аналізу від 23.10.2022 №б/н в якому зазначено номер партії товару - A20221023, натомість в товаросупровідних документах наданих до митного оформлення відсутня інформація щодо партії товару, що не дає змогу ідентифікувати відомості сертифікату аналізу із заявленою партією товару.

8. Згідно п. 3 контракту від 08.11.2022 № 22462/IM ціна товару зазначається у відповідних додатках до контракту. У наданій до митного оформлення проформі-інвойсі від 08.11.2022 № RCTL6221108 (згідно якої здійснювалась передплата за товар), відсутнє посилання на додаток до контракту від 08.11.2022 №1, яким визначено вартість товару.

Також декларанта додатково повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищезазначених документів для підтвердження витрат на транспортування не подано.

У зв`язку із викладеним, надіслано електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

28.02.2023 засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці повідомлення, у якому зазначено, що до митниці надані всі документи, інших додаткових документів надати немає можливості.

Так, 28.02.2023 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000001/2, відповідно до якого митна вартість товарів визначена за другорядним методом (метод 2б, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) та становить на рівні 1,0871 дол. США за одиницю, а загальна вартість партії товару 22828,93дол. США.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що декларант від надання додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України відмовився. Враховуючи вимоги ст. 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FOB з розрахунку 0,865 дол. США/кг плюс транспортні витрати у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди, час експорту яких є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 03.02.2023 №UA209170/2023/008429.

У оформленні МД від 28.02.2023 №23UА64U1 було відмовлено та складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2023/000064. У вищевказаній картці відмови як причину у відмові вказано, зокрема прийняте митницею рішення про коригування митної вартості.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Згідно з пунктом 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 Митного кодексу Украни).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті....; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: 1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин 5-8 статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини 1 статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно зі статтею 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №804/4365/16 вказав, що митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом, задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень Договору та відповідного інвойсу (рахунку-фактури).

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Щодо тверджень митного органу стосовно посилань у платіжному дорученні від 12.12.2022 №50 наявне посилання на документ, термін дії якого сплинув, судом встановлено, що посадова особа митниці зробила порівняння рахунку-проформі від 08.11.2022 №RCTL6221108 (в якому зазначено термін дії 3 дні) із платіжним дорученням від 12.12.2022 №50, однак у порівнянні із платіжним дорученням від 10.11.2022 №48, то проформа від 08.11.2022, оплата 10.11.2022, тобто в межах триденного строку. Так, проформа містить розбивку 30% передоплата, 70% перед завантаженням. Відправлення товару протягом 15 днів з дня передплати. Отже, триденний строк ніяк не міг стосуватися остаточного розрахунку, оскільки знаходиться поза межами строку відправлення товару.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.

Щодо висновку відповідача про наявність «розбіжностей» в поданих до митного оформлення документах, що підтверджують транспортну складову митної вартості товару.

У відповідності до пункту 14 Висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Вартість перевезення до державного кордону України та по території України визначена у рахунку на оплату транспортних витрат від 22.02.2023 № UA00072660 (із відокремленням кожної складової). Об`єктом оподаткування є тільки витрати на перевезення до державного кордону України.

Стосовно посилання митниці на те, що відповідно до п.6 заявки на перевезення від 11.11.2022 № STSN7098337 всі рахунки та витрати стосовно перевезення сплачуються на умовах попередньої оплати, але в будь-якому випадку до моменту передачі вантажу одержувачу суд наголошує, що цей документ не визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України в якості документа, який підтверджує митну вартість товарів. Так само, посадова особа митниці помилково намагалась шукати розбіжності із заявкою на перевезення від 11.11.2022 № STSN7098337, при цьому, позивачем надано пояснення щодо наявної технічній помилці, а саме: в рахунку на оплату транспортних витрат №UA00072660 від 22.02.2023 вказано номер замовлення STSN 70983370, замість STSN НОМЕР_1 . Тобто, із зайвим нулем.

Стосовно твердження відповідача, що наданий до митного оформлення прайс-лист від 08.11.2022 б/н має суб`єктивний характер у зв`язку з тим, що адресований ТОВ «Технохімреагент» (для надання компетентним митним органам України), і виданий не для широкого кола осіб, що по суті нівелює його значення, на думку суду, не заважає митниці визначити на яких умовах встановлені ціни на товар і впевнитись за допомогою прайс-листа як додаткового документа у повноті відображення у заявленій митній вартості всіх її складових, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача на неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості тари, пакування та маркування, що не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, слід зауважити відповідно до пункту 3 контракту від 08.11.2022 №22462/IM витрати на тару, пакування та маркування вже включені в вартість товару. Суд погоджується з позивачем, що зазначені витрати не потрібно окремо виділяти так як вони вже закладені у вартість товару, про що чітко зазначено в контракті. Крім того, діючим законодавством не передбачено, що позивач повинен подавати до митного органу додаткові документи на вартість тари, пакування, маркування.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на те, що до митного оформлення заявлено товар згідно з сертифікатом аналізу від 23.10.2022 №б/н, в якому зазначено номер партії товару - A20221023, натомість в товаросупровідних документах наданих до митного оформлення відсутня інформація щодо партії товару, що не дає змогу ідентифікувати відомості сертифікату аналізу із заявленою партією товару, є необґрунтованим, оскільки вказані документи не є обов`язковими згідно переліку, визначеному частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, то виставляти вимоги щодо них у митного органу не має підстав.

Щодо зауваження митниці, що згідно п. 3 контракту від 08.11.2022 № 22462/IM ціна товару зазначається у відповідних додатках до контракту. У наданій до митного оформлення проформі-інвойсі від 08.11.2022 №RCTL6221108 (згідно якої здійснювалась передплата за товар), відсутнє посилання на додаток до контракту від 08.11.2022 №1, яким визначено вартість товару, суд вважає за необхідне наголосити, що проформа-інвойс (іншими словами рахунок-проформа) у міжнародній комерційній практиці, документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару.

Наведені обставини свідчать про те, що відсутність у наданих до митного оформлення товарів таких документів як проформа-інвойс, враховуючи наявність належним чином оформлених комерційних інвойсів, жодним чином не впливає на визначення митної вартості товарів та не може бути перешкодою у перевірці правильності визначення митної вартості самого товару.

Аналіз вказаних підстав в сукупності з поданими декларантом документами, дає підстави для висновку, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Слід звернути увагу, що сам перелік витребуваних митним органом додаткових документів жодним чином не пов`язаний із зауваженнями, які визначені підставою для їх витребування.

Крім того, на думку суду, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, не надання декларантом документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам не може слугувати підставою для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів у заявленій декларантом митній вартості за основним методом та, відповідно, для коригування митної вартості.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 16.11.2019 в справі № 813/1012/17.

За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги статті 60 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FOB з розрахунку 0,865 дол. США/кг плюс транспортні витрати у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди, час експорту яких є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 03.02.2023 №UA209170/2023/008429, то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, вага товару та умови поставки. Приймаючи оскаржене рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000001/2 від 28.02.2023 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (69034, м. Запоріжжя вул. Цимлянська, буд.29-А, ) до Запорізької митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12, код ЄДРПОУ ВП 44005647) про визнання протиправним та скасувати рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000001/2 від 28.02.2023.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» судовий збір у розмірі 2684,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці, утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак