Справа № 160/8801/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 травня 2023 року Справа №160/8801/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), до призначеної пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року № 713;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року № 713, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведеної доплати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з положеннями частини 8 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Оскільки 29.04.2023-30.04.2023 були вихідними днями, суд вирішує питання про відкриття провадження на підставі положень ч.6 ст.120 КАС України в перший робочий день 01.05.2023.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Водночас, суд зауважує, що за положеннями частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу, що позивачем в позовній заяві оскаржуються «дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), до призначеної пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року № 713».

З матеріалів позову вбачається, що 07.03.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив встановити та виплатити з 01.07.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, на звернення позивача від 07.03.2023 листом відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.04.2023 №13292-9058/П-01/8-0400/23 повідомлено, що до пенсії з 01.07.2021 було встановлено доплату в сумі 213,05 грн. На виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №160/18220/21 та від 05.09.2022 у справі № 160/8913/22 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 від грошового забезпечення 17983,25 грн. визначеного станом на 05.03.2019, яке зазначено у довідці від 13.07.2021 № ФД 110911, яка надана Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України. Оскільки розмір пенсії обчислено на виконання рішень суду з грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019, а не на 01.03.2018, як визначено Постановою № 713, підстави для встановлення до розміру Вашої пенсії з 01.07.2021 щомісячної доплати відповідно до Постанови № 713 відсутні.

Тобто, зміст листа свідчить про те, що щомісячна доплата в сумі 213,05 грн з 01.07.2021 отримувалась позивачем до проведення перерахунку пенсії на виконання рішення від 08.12.2021 у справі № 160/18220/21. При цьому, жодних обґрунтувань щодо незгоди позивача з розміром доплати до пенсії, яка виплачувалась йому до перерахунку пенсії на виконання рішення від 08.12.2021 у справі № 160/18220/21, адміністративний позов не містить.

Вищенаведені обставини унеможливлюють встановлення судом предмету спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду уточнений адміністративний позов з уточненими позовними вимогами та/або обґрунтуванням заявлених позовних вимог відповідно до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі, та/або доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини 2 наведеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами частини 6 зазначеної статті якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, ЄСПЛ сформовано правозастосовчу практику, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV є джерелом права під час розгляду справ судом.

Верховний Суд щодо строків звернення до суду з позовом також неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 08.02.2023 у справі №360/566/22), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

З матеріалів позову судом встановлено, позивач звернувся до суду з позовом 26.04.2023 та заявив позовні вимоги щодо оскарження дій відповідача щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до призначеної пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року № 713 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку доплату з 01.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, як вже зазначено судом вище, 07.03.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив встановити та виплатити з 01.07.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. до призначеної пенсії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713, з урахуванням раніше виплачених сум.

Водночас, в тексті заяви позивач самостійно посилався на те, що «здійснення перерахунку моєї пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 по справі №160/18220/21 не можна вважати перерахунком згідно вимог Постанови №713, оскільки в цьому випадку розмір моєї пенсії не збільшився на підставі постанови Уряду № 713 від 14.07.2021 шляхом проведення перерахунку пенсії чи зміни складових грошового забезпечення, а збільшився за рахунок відновлення моїх порушених прав за рішенням суду по справі № 160/18220/21.».

Разом із тим, в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема, вказано, що «В лютому 2022 року позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, було проведено перерахунок його пенсії, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 по справі №'160/18220/21. Судом, у резулятивній частині його рішення суду від 08.12.2021 по справі У1160/18220/21 було …. зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі наданого Дніпропетровським ОТЦК та СП листа - повідомлення від 15.07.2021 за вих..№7/13997/4 про настання підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019, та на підставі наданого ним оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 13.07.2021 за №ФД110911, станом на 05.03.2019, для проведення перерахунку його пенсії з 01.04.2019, з урахуванням проведених платежів.».

Як вже зазначалось судом, зміст листа відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.04.2023 №13292-9058/П-01/8-0400/23 та вищенаведені докази у своїй сукупності свідчать про те, що щомісячна доплата в сумі 213,05 грн отримувалась позивачем до проведення перерахунку пенсії на виконання рішень від 08.12.2021 у справі № 160/18220/21 у лютому 2022 року.

Проте, позивач почав вчиняти дії щодо перерахунку та виплати щомісячної доплати, передбаченої Постановою №713, а саме: звернувся до відповідача з відповідною заявою, лише 07.03.2023. Тобто, звернувся до відповідача більше ніж через 1 рік та 1 місяць після отримання пенсії за лютий 2022 року та більше ніж через 1 рік та 8 місяців після отримання доплати, передбаченої Постановою №713, в сумі 213,05 грн. (01.07.2021).

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки позивач мав дізнатися про порушення своїх прав після отримання першої пенсії, перерахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №160/18220/21, чи після отримання першої доплати, передбаченої Постановою №713, в сумі 213,05 грн. (01.07.2021).

Такий висновок відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.

Водночас, з адміністративним позовом про нарахування та виплату доплати до пенсії у розмірі 2000 гривень з 01.07.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 року №713, позивач звернувся лише 26.04.2023. Тобто, більше ніж через 1 рік та 2 місяці після отримання пенсії за лютий 2022 року та більше ніж через 1 рік та 9 місяців після отримання доплати, передбаченої Постановою №713, в сумі 213,05 грн.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд також акцентує увагу, що відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

Разом із цим, частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у клопотанні про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

Суд також наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Суд звертає увагу, що разом із позовною заявою до суду було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яку обґрунтовано тим, що в листопаді 2019 року позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 по справі № 160/8022/19, було проведено перерахунок пенсії. Враховуючи, що такий перерахунок пенсії позивача було проведено після 01.01.2018 року, позивач вважав, що відповідач діє в повній відповідності з ст. 19 Конституції України та законів України і невиплата 2000.00 гривень, яка передбачена вище зазначеною постановою №713, є цілком правомірною. В лютому 2023 року, ознайомившись з правовим висновком Верховного Суду у Постанові від 08.11.2022 по справі № 420/2473/22, в якому Верховний Суд зазначив наступне: «48… перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи настало до 01.03.2018 року, не є перерахунок пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000, 00 гри відповідно до постанови№ 713, яка мас виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.» позивач дійшов до висновку, що відповідачем порушено його право на отримання доплати до пенсії в розмірі 2000,00 гривень з 01.07.2021, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Отримавши 03.03.2023 від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області копії протоколів (розрахунків) своєї пенсії станом на 01.07.2021, станом на 01.08.2021, станом на 01.01.2023 (додатки 4,5,6 до позовної заяви) та позивач провів аналіз змісту складових та розмірів нарахувань своєї пенсійної виплати у вищезазначених документах та дійшов висновку, що відповідачем не встановлювалася позивачу з 01.07.2021 та не виплачувалася йому щомісячна доплата до пенсії в розмірі 2000,00 гривень, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». 07.03.2023, з метою відновлення свого порушеного права, позивач направив на адресу відповідача заяву (додаток 7 до позовної заяви) про встановлення та виплату позивачу з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок) до призначеної пенсії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713, з урахуванням раніше виплачених сум. На свою заяву від 07.03.2023 про встановлення та виплату позивачу з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до призначеної пенсії, позивач 21.04.2023 отримав від відповідача лист-відповідь (додаток 8 до позовної заяви). Відповідач листом від 01.04.2023 за №13292-9058/П-01/8-0400/23 відмовив позивачу у встановлені та виплаті позивачу щомісячної доплати, так як на думку відповідача, для цього підстави відсутні, оскільки розмір пенсії позивача на виконання рішень суду, визначено станом на 05.03.2019, а не на 01.03.2018, як визначено Постановою №713. А у разі незгоди з відповіддю, відповідач зазначив, що вона може бути оскаржена в судовому порядку. Разом з тим, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач підтвердив наданими розрахунками пенсійної виплати позивача (додатки 4,5,6), що позивачу починаючи і 01.07.2021 не нараховувалася щомісячна доплата у розмірі 2000,00 грн. до призначеної пенсії. Таким чином, на думку позивача, можливо дійти висновку, що отримавши 21.04.2023 відповідь від відповідача, з відмовою у встановлені та виплаті позивачу з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до призначеної пенсії, позивач дізнався про порушення своїх законних прав і інтересів, але не погодився з такими протиправними діями відповідача та з метою відновлення своїх порушених законних прав і інтересів, звернувся з даним позовом до суду, що свідчить про дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Суд наголошує, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

З КП «ДСС» судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 по справі № 160/8022/19 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 1 січня 2018 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Тобто, рішення у справі № 160/8022/19 стосується спору про зменшення пенсійним органом відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 89% до 70% сум грошового забезпечення з 01.01.2018. Отже, посилання позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на вказане рішення є недоцільним.

Водночас, позивач, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, посилається на день ознайомлення із постановою Верховного Суду від 08.11.2022 по справі № 420/2473/22, а саме: лютий 2023 року, який на його думку пов`язується із днем, коли особа дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів.

Проте, суд звертає увагу, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права та підстав для судового захисту, тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку.

З урахуванням наведеного, доходить висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в шестимісячний строк з дня отримання сум першої пенсії, перерахованої на виконання судового рішення від 08.12.2021 у справі № 160/18220/21 (дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), та/або з дня отримання доплати, передбаченої Постановою №713, в сумі 213,05 грн., а саме: з 01.07.2021.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для визнання наведених причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення позивачу строку звернення до суду із цим позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, що перевищують встановлений ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до дня подання позовної заяви до адміністративного суду.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Окрім цього, частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:

- уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або обґрунтуванням заявлених позовних вимог відповідно до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі, та/або доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, що перевищують встановлений ч.2 ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до дня подання позовної заяви до адміністративного суду.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити позивачу що, відповідно до абзацу 2 частини 3 Прикінцевих положень КАС України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити, що за приписами частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Юхно