Справа № 160/9580/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 травня 2023 року Справа №160/9580/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-117331-17/65У від 05.02.2021р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить:

- визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача від 05.02.2021р. №Ф-117331-17/65У, якою встановлено суму заборгованості позивачеві зі сплати єдиного внеску у розмірі 37613,85 грн.;

- зобов`язати відповідача внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою визначено заборгованість позивачеві зі сплати єдиного внеску у розмірі 37613,85 грн.

Вивчивши матеріали поданого адміністративного позову, суд приходить до висновку про те, що зазначений позов слід залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і встановлює строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Згідно до п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем за даним позовом є фізична особа - ОСОБА_1 , тоді як оскаржувана вимога, за своїм змістом, стосується прав та інтересів фізичної особи-підприємця, в порушення вимог п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, доказів припинення позивачем провадження підприємницької діяльності до позову не додано.

Пунктом 5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, зі змісту позову вбачається, що позивачем не викладено обставин та не зазначено про докази, що підтверджують такі обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою визначено заборгованість позивачеві зі сплати єдиного внеску у розмірі 37613,85 грн., з урахуванням того, що така вимога не є скасованою на момент звернення до суду з даним позовом, в порушення вимог п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, згідно ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, позивачем до позову не додано доказів на підтвердження того, коли саме позивач довідався про існування оскаржуваної вимоги (20.04.2023р. чи 15.02.2023р., у позові зазначено обидві дати), в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

У позові позивач посилається на те, що у період 2017-2020 роки він був працевлаштований, що підтверджується довідкою про доходи та довідкою ОК-5, проте, довідки про доходи позивачем до позову не додано, а зі змісту Індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача форми ОК-5 вбачається, що у 2017 році, з січня по вересень 2018 року та з березня по вересень 2019 року позивач не був найманим працівником оскільки ЄСВ за нього не сплачувалось.

Тобто. позивачем не надано доказів того, що у 2017 році, з січня по вересень 2018 року та з березня по вересень 2019 року позивач був працевлаштований та ЄСВ за нього сплачували роботодавці, в порушення вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до вимог ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, позивач повинен був звернутися із адміністративним позовом щодо оскарження податкової вимоги від 05.02.2021р. №Ф-117331-17/65У у строк до 05.08.2021р. включно, виходячи з положень ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, даний адміністративний позов поданий позивачем лише 05.05.2023р. (згідно вхідного штемпеля суду), тобто з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, як вбачається із доданих до позову документів, позивачем до адміністративного позову не додано заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку, в порушення вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки позовної заяви мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до канцелярії суду:

1) адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- із зазначенням у ньому найменування позивача згідно змісту позову, з урахуванням того, що оскаржувана вимога, за своїм змістом, стосується прав та інтересів фізичної особи-підприємця, у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- із зазначенням у позові викладу обставин та про докази, що підтверджують такі обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою визначено заборгованість позивачеві зі сплати єдиного внеску у розмірі 37613,85 грн., з урахуванням того, що така вимога не є скасованою на момент звернення до суду з даним позовом, у відповідності до вимог п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України;

2) відомостей з ЄДРПОУ по позивачеві, у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.160, ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

3) доказів на підтвердження того, коли саме позивач довідався про існування оскаржуваної вимоги (20.04.2023р. чи 15.02.2023р., у позові зазначено обидві дати), у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

4) доказів того, що у 2017 році, з січня по вересень 2018 року та з березня по вересень 2019 року позивач був працевлаштований та ЄСВ за нього сплачували роботодавці, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

5) заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.123, п.2, п.5 ч.5 ст.160, ч.4, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-117331-17/65У від 05.02.2021р., зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

1) адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України та з дотриманням вимог ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- із зазначенням у ньому найменування позивача згідно змісту позову, з урахуванням того, що оскаржувана вимога, за своїм змістом, стосується прав та інтересів фізичної особи-підприємця, у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- із зазначенням у позові викладу обставин та про докази, що підтверджують такі обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою визначено заборгованість позивачеві зі сплати єдиного внеску у розмірі 37613,85 грн., з урахуванням того, що така вимога не є скасованою на момент звернення до суду з даним позовом, у відповідності до вимог п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України;

2) відомостей з ЄДРПОУ по позивачеві, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

3) доказів на підтвердження того, коли саме позивач довідався про існування оскаржуваної вимоги (20.04.2023р. чи 15.02.2023р., у позові зазначено обидві дати), у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

4) доказів того, що у 2017 році, з січня по вересень 2018 року та з березня по вересень 2019 року позивач був працевлаштований та ЄСВ за нього сплачували роботодавці, у відповідності до вимог ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України;

5) заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва