Справа № 420/6331/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6331/23
У Х В А Л А

11 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС в Одеській області (далі позивач, ГУ ДПС в Одеській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 10971 грн 08 коп. на бюджетний рахунок UА0015696, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Миколаїв./18010500.

Ухвалою від 10.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача 09.05.2023 подано клопотання, у якому просить поновити трок для подання відзиву на позовну заяву та залишити позовну заяву без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що у зв`язку з великою завантаженістю, представник відповідача не мав можливості скористатись своїм правом на подачу обґрунтованого відзиву на позовну заяву. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості позивачем винесено податкову вимогу форми «Ф» №45413-55 від 23.04.2019 року, яку направлено рекомендованим листом на адресу відповідача. Отже, з дня складання податкової вимоги форми «Ф» №45413-55, а саме з 23.04.2019 року позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Строк для звернення позивачем до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів сплив 24.10.2019 року.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 10.04.2023 відповідачу встановлений п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказана ухвала відповідач отримав 14.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 156.

Особливості процесуальних строків врегульовано главою 6 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (частина 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки здійснення процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Суд зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду, оскільки надмірність обсягу виконуваної представником відповідача роботи не може слугувати підставою для порушення порядку та строків вчинення процесуальних дій.

Таким чином, підстави, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву, суд визнає неповажними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу процесуального строку на подання відзиву.

Вирішуючи клопотання про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 10971 грн 08 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктами 52-1 - 52-5. Згідно з нововведеним пунктом 52-2 законодавець установив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Цим же пунктом встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, станом на час звернення до суду з позовом ПК України встановив зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи викладене, суд вважає, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що позивачем пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Крім того, представник відповідача помилково вважає, зо строк звернення до суду починає відлік з дати винесення податкової вимоги, оскільки не суперечить ст. 59 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк на звернення до суду позивачем не пропущено.

З врахуванням наведеного, суд не знайшов правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. 121, 162, 240, 243, 248, 261 КАС України,

ухвалив:

Клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та про залишення позовної заяву без розгляду - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Пекний