Справа № 160/299/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2023 року Справа № 160/299/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук-Борисенко Н. В.
за участі секретаря судового засіданняВасильченко Є.А.
представника позивача представника відповідача Густельов В.О. Архипенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
03.01.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, в якій просить
В обгрунтування позовних вимог представником позивача вказано, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх обов`язків та вчиняє бездіяльність, яка визнана судом по справі №160/3952/21 протиправною, а також прийняв рішення, яке не відповідає законодавству.
Ухвалою від 09.01.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
31.01.2023 року представником відповідача подано заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому просить здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, однак, зважаючи на обставини справи та її суб`єктний склад, суд не вбачає підстав для переходу з спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи до загального позовного провадження.
07.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позовних вимог, зважаючи на їх безпідставність та необгрунтованість.
21.02.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій викладені заперечення щодо аргументів відповідача, зазначених у відзиві.
10.03.2023 року на адресу суду надійшли пояснення по справі від представника позивача.
29.03.2023 року представник позивача надав клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.
04.04.2023 року представник позивача долучив до матеріалів справи додаткові докази.
05.04.2023 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення на позовну заяву від представника Дніпровської міської ради.
20.04.2023 року представник позивача подав заперечення на додаткові пояснення відповідача віл 05.04.2023 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
16.04.2018 року позивач звернулась з клопотанням до Дніпровської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання №262/40 від 23.01.2019 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Листом №8/13-2743 від 23.09.2020 року Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, у відповідь на звернення останнього від 17.06.2020 року, що діючим земельним законодавством не передбачено процедури оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, зайняті об`єктами нерухомого майна без відповідних правовстановлюючих документів на нього.

У подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року по справі №160/3952/21 встановлено, такий лист не є рішенням Дніпровської міської ради та зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:621:0082 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2021 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року по справі №160/3952/21 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради стосовно не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 160/3952/21 в частині зобов`язання Дніпровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:621:0082 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду Зобов`язано Дніпровську міську раду вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року по справі № 160/3952/21.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року по справі №160/3952/21 без змін.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання №124/28 від 19.10.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «ГЕОСПЕКТР-7».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2022 року по справі №160/3952/21 заяву Дніпровської міської ради про відстрочку виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено без задоволення.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради при розгляді клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

За змістом частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За приписами статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Так, рішенням Дніпровської міської ради VII скликання №262/40 від 23.01.2019 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як визначено частиною 13 статті 123 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Також, частиною 8 статті 186 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, нормами ЗК України визначено вичерпний перелік підстав відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про затвердження проекту землеустрою вмотивованого рішення про затвердження проекту землеустрою або відмову у її затвердженні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Дніпровською міською радою VII скликання на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3952/22 розглянуто клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в результаті прийнято рішення №124/28 від 19.10.2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «ГЕОСПЕКТР-7».

При цьому, у позовних вимогах, позивач просить визнати незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради при розгляді клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної.

Верховний Суд у Постанові від 19.04.2019 року по справі № 342/158/17 вказав, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тож, у діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність, оскільки, останнім вчинені дії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3952/21, а саме: прийнято рішення за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою відведення земельної ділянки.

Тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Одночасно, позивач просить зобов`язати Дніпровську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Суд наголошує, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року та від 22.01.2020 року у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

Згідно з ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Таким чином, прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування є дискреційними повноваженнями відповідача, яке вже було реалізовано ним щодо прийняття рішення №124/28 від 19.10.2022 року про відмову у передачі у власність земельної ділянки.

Одночасно, зважаючи на вищевикладене, суд акцентує увагу на тому, що суд не може зобов`язати відповідача вчинити конкретні дії, враховуючи реалізацію ним своїх дискреційних повноважень щодо цього ж предмету (розгляд питання про затвердження проекту землеустрою).

Тому, позивачем обрано не належний та не ефективний спосіб захисту прав, отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, суд не враховує аргументи представника позивача, висловлені у судових засіданнях та вказані у поясненнях останнього, що відповідачем під час воєнного стану в Україні приймаються рішення про передачу земельних ділянок громадянам у власність, зважаючи на таке.

Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом (підпункт 5 п. 27 Перехідних положень ЗК України).

Представником відповідача у поясненнях від 05.04.2023 року вказано, що рішення, про які зазначає позивач, ухвалювались виключно у разі існування забудови (розташування будівель, споруд) вказаних земель, та як таких, що перебували у користуванні заявників.

У матеріалах справи наявні докази, що підтверджують право власності осіб-заявників, що звернулись до Дніпровської міської ради з клопотанням про передачу земельних ділянок у приватну власність, на об`єкти нерухомого майна, що розташоване на земельних ділянках, які передані їм у власність з комунальної власності під час дії на території України воєнного стану.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 травня 2023 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко