Справа № 580/1464/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року справа № 580/1464/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головного управління ДПС у Черкаській області (далі позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 7 889, 20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач має непогашений податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб, що виник згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. Вказана сума податкового зобов`язання є узгодженою, однак, відповідач у добровільному порядку її не сплачує. У зв`язку з несплатою відповідачем зазначеної заборгованості, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзив на позовну заяву в строк, встановлений судом, як і станом на дату ухвалення рішення суду і цій справі не надав. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 06.03.2023 направлена на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1 та повернута до суду за закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно з частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на зазначені приписи суд застосовує частину 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Беручи до уваги, що відповідач не отримав копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 06.03.2023 з незалежних від суду причин, вважається що копія ухвали отримана відповідачем належним чином.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець зареєстрована, як платник єдиного податку 2 групи, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області та має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 7889,20 грн., по єдиному податку з фізичних осіб, в тому числі штрафні санкції, що виник згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 1901 від 16.12.2015 зі строком сплати 20.03.2017 20.02.2018 на загальну суму 7889,20 грн.

Контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми Ф №21885-23 від 07.11.2016 відповідно до якої станом на 06.11.2016 сума податкового боргу за відповідачем складала 550,80 грн.

Вказана вимога була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 та повернута відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 5).

Станом на день звернення до суду, як і на час ухвалення цього рішення вказана заборгованість є непогашеною.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості в сумі 7 889, 20 грн, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Підпунктами 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.3 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 291.4. ст.291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену' систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на певні групи платників єдиного податку.

У відповідності до п. 293.1 ст. 293 ПК України передбачено, що ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового(звітного) року.

Станом на 01.01.2017 мінімальна заробітна плата становила 3200,00 грн, 01.01.2018 - 3723,00 грн.

У своїй заяві відповідач вказав 2 групу платника єдиного податку та ставку 20 % до розміру мінімальної заробітної плати.

Відтак, щомісячний платіж з єдиного податку у 2017 році становить 640,00 грн (3200 x 20%), у 2018 році - 744,60 грн (3723 x 20%).

У відповідності до її. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п. 59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що контролюючим органом відповідно до ст. 59 ПК України, сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми Ф №21885-23 від 07.11.2016 за адресою: вул. Мічуріна, буд. 5, м. Звенигородка, Черкаська область, 20200. Однак вказана вимога повернута відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 5.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Враховуючи те, що вказані вимоги Податкового кодексу України щодо направлення податкової вимоги відповідач виконав, податкова вимога форми Ф №21885-23 від 07.11.2016 вважається належним чином врученою відповідачу.

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до розрахунку суми податкового боргу та інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується непогашений податковий борг у сумі 7 889, 20 грн, що виник згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 1901 від 16.12.2015 зі строком сплати 20.03.2017 20.02.2018 на загальну суму 7889,20 грн.

Податковий борг відповідач добровільно не сплатив, доказів оскарження податкової вимоги форми Ф №21885-23 від 07.11.2016 до суду не надав.

Відтак, вказана заборгованість у сумі 7889,20 грн підлягає стягненню в судовому порядку.

Погашення податкового боргу платників податків регулюється главою 9 ПК України.

Згідно із п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1. ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач на спростування наявності у нього податкового боргу у сумі 7889,20 грн належних та допустимих доказів не надав.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Правові підстави для звернення з даним позовом до суду виникли у позивача 20.03.2017. Відтак, строк звернення з даним позовом до суду сплив 18.03.2020.

Відповідно до п. 522 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVІD-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

З викладеного слідує, що строк звернення позивача з даним позову до суду зупинено до останнього календарного дня місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України.

Відтак, звернувшись з даним позовом до суду 28.02.2023, позивач строк звернення не пропустив.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб за період з 20.03.2017 по 20.02.2018 в сумі 7889 (сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ