Справа № 600/4347/22-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4347/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

10 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шарп" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шарп" до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Шарп» (ТОВ «Шарп») звернулось в суд з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UА408000/2022/000092/2 від 29.09.2022р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001002 від 30.09.2022р.

26 січня 2023 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2022 між ТОВ «Шарп» та компанією ISSTORMUR ehf укладено Контракт №ISSH/2022-1 на поставку товару.

Згідно п.1 Контракту умови поставки вказуються до кожної окремої партії товару згідно інвойсу. Вказані в інвойсі умови підлягають обов`язковому погодженню обома сторонами. Інвойс є невід`ємною частиною Контракту.

Відповідно до Інвойсу № 0000445 від 17.08.2022, виданого ISSTORMUR ehf, на адресу ТОВ «Шарп» поставлятиметься партія рибних консервів в ж/б на загальну суму 85235,58 євро із врахуванням фрахту (4700,00 євро). Умови поставки FCA Рига, Латвія.

Також, 01.09.2022 року між ТОВ «Шарп» та ПП «Візит» укладено договір №ВШ01092022 на транспортне обслуговування.

Згідно рахунку фактури від 28.09.2022 року №СФ-0000151 транспортні послуги за маршрутами м. Рига (Латвія) п/п Рава-Руська, п/п Рава Руська м. Чернівці (Україна) всього склали 123401,60 грн.

Так, 29.09.2022 року ТОВ «Шарп» подало до Чернівецької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA408020/2022/042883, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також надані підтверджуючі митну вартість документи:

-сертифікат якості №0000445 від 17.08.2022 року;

- пакувальний лист №0000445 від 17.08.2022 року;

- Інвойс № 0000445 від 17.08.2022;

- автотранспортна накладна (ЦМР) №230922/1 від 23.09.2022 року;

-міжнародний ветеринарний сертифікат №LV92154 P від 23.09.2022 року;

- сертифікат про походження товару №IS 049713-1 від 17.08.2022 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно експедиційних послуг від 28.09.2022 року №СФ-0000151;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару та перелік наданих послуг;

- прейскурант №б/н від 17.08.2022 року;

- лист б/н від 29.09.2022 року;

- митна декларація країни відправника;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01 серпня 2022 року №ISSH/2022-1.

За результатами розгляду митної декларації Чернівецькою митницею Держмитслужби прийнято прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UА408000/2022/000092/2, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано ТОВ «Шарп» подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для коригування митної вартості товару в рішенні UА408000/2022/000092/2 від 29 вересня 2022 року, митний орган зазначає ч. 3 ст. 53 МК України, зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме:

-у довідці на транспортні витрати від 28.09.2022 №28/09 та рахунку-фактурі 28.09.2022 №СФ-0000151 зазначено лише вартість перевезення вантажу за маршрутом Рига (Латвія) Чернівці (Україна), яка складає 123401,60 грн. Оскільки, митне оформлення за ціною угоди передбачає включення витрат на навантаження/вивантаження у порту призначення (відповідно до п 6. ч.10 ст. 58 МКУ), декларантом невірно проведено розрахунки митної вартості товару. Також, згідно Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, зокрема рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Також, у поданій до митного оформлення рахунку-фактурі від 08.08.2022 №СФ-0000112 не вказано жодної інформації щодо вартості завантаження товару на автомобільний транспорт (витрати на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані із їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України відповідно до пп.6 ч.10 ст. 58 МКУ є складовими митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті);

-згідно п.6.3 контракту від 01.08.2022 ISSH/2022-1 передбачена можливість попередньої оплати проформи-інвойсу. Відомості щодо здійснення або нездійснення передоплати відсутні, проформа-інвойс до митного оформлення не надана;

- документ від 17.08.2022 б/н не можна вважати прайсом, оскільки в ньому зазначено не весь обсяг продукції виробника, а лише два товари, митне оформлення яких здійснюється. Крім того, в даному документі зазначено умови поставки EXW, а ціна товарів є однаковою з цінами, зазначеними в інвойсі від 17.08.2022 №0000445, виставленими на умовах поставки FCA. Роз`яснень не надано.

На запит митного органу декларантом надано додаткові документи; пакувальний лист від 17.08.2022 №0000445, коносамент від 18.08.2022 №2573608, рахунок від 01.08.2022 № 902830934, калькуляція виробника від 17.08.2022 б/н та прайс-лист від 17.08.2022 б/н (який вже надавався раніше), лист-повідомлення від 29.09.2022 б/н (від SONORA RW), лист-повідомлення від 29.09.2022 б/н (від ISSTORMUR EHF), довідка про транспортні витрати від 28.09.2022 №28/09 (від ПП «Візіт»).

Так, при опрацюванні додатково наданих позивачем документів встановлено наступне:

-в коносаменті від 18.08.2022 №2573608 зазначено умови поставки CFR RIGA, тоді як в рахунку від 01.08.2022 № 902830934 умовами поставки є СРТ. Крім того, зазначена у цьому рахунку вартість перевезення (4799,93 євро) не співпадає з вартістю перевезення, зазначеною у інвойсі від 17.08.2022 №0000445 (4700 євро), який виставлений на умовах поставки FCA. Роз`яснень з цього приводу не надано;

- довідка про транспортні витрати від 28.09.2022 №28/09 (від ПП Візіт) - документ з ідентичною назвою та реквізитами зазначений у гр.44 митної декларації від 28.09.2022 №UA408020/2022/042883 і був наданий первинно. Під час порівняння цих документів встановлено, що обидва документи мають ідентичний зміст, але в додатково наданій довідці додані відомості стосовно завантаження та страхування товару. Так, існує два документа від одного підприємства з однаковими реквізитами, але з різним змістом.

Тобто, надані до оформлення документи не підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості та не спростовують вищезазначені розбіжності.

За таких обставин, заявлена митна вартість товарів не була визнана митним органом.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UА408000/2022/000092/2, Чернівецькою митницею сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/001002 від 30.09.2022.

Не погоджуючись з такими рішенням та карткою відмови позивач оскаржив їх до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскарженого рішення та картки відмови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а відтак рішення та картка відмови прийняті обґрунтовано, з урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення та відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 49 Митного кодексу України (МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: ) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.

Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем було подало до Чернівецької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA408020/2022/042883, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за першим методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

При поданні електронної митної декларації №UA408020/2022/042883 позивачем до митного оформлення, серед інших документів, подано інвойс №1007 від 17.08.2022 року №0000445; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.08.2022 року №ISSH/2022-1, сертифікат про походження товару №IS 049713-1 від 17.08.2022 року, рахунок-фактура про надання транспортно експедиційних послуг від 28.09.2022 року №СФ-0000151, коносамент від 18.08.2022 №2573608 та інші документи, які на думку позивача, підтверджують числові складові заявленої митної вартості товару.

Так, згідно Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції 18 червня 2012 року за № 984/21296, для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаватися транспортні (перевізні) документи, зокрема рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; (гр. 20, розділу ІІІ Правил).

Проте, декларантом до митного оформлення подано рахунок фактуру від 08.08.2022 року №СФ-0000151, згідно якого ПП «Візит» надало позивачу транспортні послуги з доставки товару по маршруту з м. Рига (Латвія) до м. Чернівці (Україна), вартість яких в цілому складає 123401,60 грн.

При цьому, вказаний документ не містить жодної інформації про вартість навантаження/вивантаження товару у порту призначення та вартість завантаження товару на автомобільний транспорт ПП «Візит» у м. Рига (Латвія), що відповідно до пп. 6 ч. 10 ст. 58 Митного Кодексу України є складовими митної вартості товару.

Крім того, позивачем до митного оформлення було подано прайс від 17.08.2022 року та Інвойс від 17.08.2022 року №0000445, із змісту яких вбачається, що ціна товарів згідно обох документів є однакова, яка в свою чергу мала б різнитись з урахуванням перевезення вантажу у м. Рига з Ісландії, виходячи із того, що у прайсі від 17.08.2022 року умовою поставки визначено EXW, а в Інвойсі від 17.08.2022 року №0000445 умова поставки FCA. Тобто, перевезення в двох випадках проходило за різними правилами поставки товару, однак митна в цих документах однакова.

Також, в коносаменті від 18.08.2022 №2573608 умовою поставки взагалі зазначено CFR, а в рахунку №902830934 умова поставки CPT.

Таким чином, розбіжності з умовами поставки дійсно ставить під сумнів правильний обрахунок заявленої декларантом митної вартості товарів та включення до неї всіх необхідних складових, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виявлені митним органом розбіжності в умовах поставки дійсно правомірно слугували однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того, на запит митного органу декларантом було подано додаткові документи, зокрема рахунок №902830934 із змісту якого встановлено, що вартість перевезення продавцем товару до порту у м. Рига (Латвія) складає 4799,93 євро, в той час як вартість такого ж перевезення згідно Інвойсу від 17.08.2022 року №0000445, яка була включена до загальної ціни товару, складає 4700,00 євро.

Таким чином, виявлені розбіжності у зазначених вартостях перевезення товару до м. Рига (Латвія) згідно рахунку №902830934 та Інвойсу від 17.08.2022 року №0000445 також свідчать про правомірність висновків митного органу стосовно неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товару та застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору, що в свою чергу, правомірно слугувало підставою для коригування заявленої митної вартості товарів та прийняття відповідного рішення.

Згідно оскаржуваного рішення визначення митної вартості товару відбулося за резервним методом і за основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару №1 МД №UA408020/2022/18935 від 21.06.2022 року консерви рибні в ж/б - печінка тріски 121 г в ж/б 37 кор. 148277 шт.; - печінка тріскових риб 121 г в ж/б 2 кор. 8148 шт.. Країна виробництва IS, рівень митної вартості 6,56 $/кг.

Продукція у вказаній вище декларації (яка взята за основу), по своїй суті є такою ж продукцією, яка зазначена в інвойсі №0000445 від 17.08.2022 року, що очевидно свідчить про заниження митної вартості позивачем.

При цьому, відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був використаний через відсутність інформації в митному органі щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.

Метод на основі віднімання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання вартості.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу основи для додавання вартості.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, за результатами розгляду митної декларації №UA408020/2022/042883 від 29.09.2022 року, правомірно не застосував основний метод визначення митної вартості товару за ціною угоди та визначив митну вартість товару за резервним методом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Крім того, у апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Шарп" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.