Справа № 240/25663/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 травня 2023 року м. Житомир

справа № 240/25663/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Калінчук В.В.,

за участю:

- позивача - ОСОБА_1 ;

- представника позивача - Сможук-Семенюк Г.П. (на підставі ордеру серії АМ №1048073 від 10.03.2023);

- представника відповідача - Гуменюка О.Л. (у порядку самопредставництва суб"єкта владних повноважень),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, клопотання Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про закриття провадження у адміністративній справі за позовом до ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №12-ДС від 08.03.2022 про звільнення за прогул;

- поновити на посаді ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста командування Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- стягнути з Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.03.2022 до винесення рішення суду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у зв"язку із задоволенням заяви позивача, визнано поважними, вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27 січня 2023 року Житомирський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв"язку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що починаючи з 01.03.2022 позивач на робочому місці не з"являлась, обов"язків за посадою не виконувала (у тому числі дистанційно). Вказує, що відповідно до запису у Книзі руху трудових книжок і вкладишів, ОСОБА_1 отримала трудову книжку та відповідно отримала наказ про звільнення 13.09.2022.

Зауважує, що твердження позивача, щодо ознайомлення з наказом про звільнення - 19.09.2022, не відповідають дійсності.

Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_1 повідомлена про зміст оскаржуваного наказу - 13.09.2022 однак до суду, з позовом про скасування зазначеного наказу, звернулась лише 17.10.2022, тобто з порушенням строків звернення до суду передбачених ст.122 КАС України.

Згідно з ухвалою суду від 01.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, з урахуванням висновків суду.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано до суду заяву від 13.02.2023 за вх.№11314/23.

У вказаній заяві позивач заперечує, що трудову книжку отримала 13.09.2022. Окрім того, позивач просила викликати свідків, з метою підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві.

Відповідно до ухвали суду від 22.02.2023 продовжено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.03.2023.

Відповідно до ухвали суду від 14.03.2023 клопотання позивача задоволено, викликано до суду свідків: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

У судове засідання 02.05.2023 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив залишити позов без розгляду у зв"язку з пропуском строку звернення до суду, з підстав викладених у ньому. Додатково зазначив, що про винесення оскаржуваного наказу позивачу стало відомо з 13.09.2022, оскільки саме 13.09.2022 позивач отримала трудову книжку та ознайомилась зі змістом оскаржуваного наказу.

Позивач та представник позивача заперечили проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі і залишення позову без розгляду з підстав, викладених у заяві від 13.02.2023 (вх.№11314/23).

Позивач пояснила, що лише 9-10 вересня 2022 року приїхала до міста Житомир, при цьому в"їхала до України, перетнула кордон - 01.09.2022. Проте, через несправності з автомобілем, раніше не мала змоги прибути до міста. Зважаючи на те, що понад тиждень перебувала у дорозі та, враховуючи хворобливий стан свого чоловіка, вирішила відпочити за містом, а потім вийти на роботу.

Позивач заперечує, що 13.09.2022 виходила на роботу, а також заперечує отримання нею трудової книги та оскаржуваного наказу саме 13.09.2022. ОСОБА_1 вказує, що саме в цей день - 13.09.2022, перебувала за містом з ночівлею на риболовлі, разом зі своїм чоловіком та спільним другом - ОСОБА_2 .

За словами позивача, вона 19.09.2022 вийшла на роботу та у відділі кадрів дізналась про наявність оскаржуваного наказу про її звільнення з роботи. В подальшому, цього ж дня, у відділі кадрів, отримавши трудову книжку поставила особистий підпис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Водночас позивач наголошує на тому, що дату отримання власноруч не ставила.

Суд розглянувши заявлене відповідачем клопотання та заслухавши думку позивача, представника позивача, представника відповідача та пояснення свідків, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Суд звертає увагу, що позивач вказує, що про звільнення з посади їй стало відомо 19.09.2022.

До Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом звернулась 17.10.2022.

Окрім того, позивач заперечує, що вийшла на роботу саме 13.09.2022 та отримала в цей день трудову книжку, копію наказу про звільнення.

В свою чергу відповідачем надано до суду копію сторінок з Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату, в якому міститься запис за №46, що засвідчує облік трудової книжки головного спеціаліста ОСОБА_1 . Відповідно до змісту вказаного запису у розділі №13 міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що засвідчує отримання нею трудової книжки на підставі наказу про звільнення від 01.03.2022. Окрім того, у зазначеному розділі вказано дату отримання - "13.09.2022" (а.с. 52-55).

Суд зауважує, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою судом враховано надані позивачем пояснення.

Однак, зважаючи на наявність протиріч у твердженнях сторін та, враховуючи подані відповідачем докази, суд з метою з"ясування обставин щодо встановлення дати з якої позивач дізналася про порушення її прав, свобод та інтересів, заслухано пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_2 , друг родини позивача, щодо обставин 13.09.2022, пояснив наступне.

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком, ввечері приїхали до нього додому в с.Пряжів. 13 вересня 2022 року позивач та її чоловік весь день провели з ним на риболовлі.

Також на підтвердження наявності у ОСОБА_2 вихідного дня - 13.09.2022, позивачем подана до суду довідка №ВК/679 від 29.03.2023, за підписом інспектора з кадрів відділу кадрів Приватного акціонерного товариства "Ліктрави" Сазонюк Н.М.

На запитання суду, чи відлучалась ОСОБА_1 на певний час від них під час риболовлі, з метою виїзду до міста, свідок ОСОБА_2 відповів, ні.

У свою чергу, свідок ОСОБА_3 - головний спеціаліст відділу офіцерів запасу і кадрів Житомирського об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки пояснила суду наступне.

У її посадові обов"язки входить ведення та внесення записів до Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату. Свідок вказує, що у зв"язку з наявністю наказу начальника Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №12-ДС від 08.03.2022 про звільнення позивача за прогул, у перший день прибуття на роботу після звільнення - 13.09.2022, ОСОБА_1 під особистий підпис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів видано трудову книжку.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 пояснила, що дату отримання трудової книжки працівниками заповнює самостійно.

Свідок ОСОБА_5 - начальник відділення офіцерів запасу і кадрів Житомирського об"єднання міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки пояснив суду наступне.

Восени 2022 року ОСОБА_1 прийшовши на роботу отримала трудову книжку та наказ про звільнення.

Щодо конкретної дати видачі позивачу трудової книжки, пояснив, що не пам"ятає точної дати.

Свідок ОСОБА_4 щодо обставин видачі позивачу трудової книжки суду пояснення надати не змогла.

Суд наголошує, що обов`язок вручення трудової книжки та ознайомлення із наказом покладено на орган, який його приймав.

Враховуючи принцип верховенства права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, який визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З огляду на викладене, зважаючи на встановлене судом протиріччя у поясненнях свідків щодо дати отримання ОСОБА_1 трудової книжки та наказу про звільнення, враховуючи принцип верховенства права, а також з метою недопущення обмеження права на доступ до суду через відсутність беззаперечних та однозначних доказів дати отримання трудової книжки та ознайомлення з оскаржуваним наказом, суд констатує відсутність правових підстав для залишення позову у цій справі без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Саме тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання передчасним висновку суду про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже питання про порушення прав та інтересів позивача оскаржуваними діями відповідача вирішується судом за результатами розгляду справи по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про закриття провадження у адміністративній справі і залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 47, 167, 240, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, - відмовити.

2. Вступну та резолютивну частини ухвали виготовлено у нарадчій кімнаті і проголошено 02 травня 2023 року.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо від рішення суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст ухвали складено 09 травня 2023 року.