Справа № 160/3207/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 року Справа № 160/3207/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяці 1 день); визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії та залишення без виконання подання для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту а частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до календарної вислуги років пільгову у кількості 7 років 3 місяців 1 день у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на підставі поданих Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, та виплачувати з 09.01.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зобов`язано відповідача надати до суду разом з відзивом на позов належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
17.03.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 Закону №2262 (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше. Для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено, а тому вимога позивача про зарахування до календарної вислуги років пільгової є неправомірною та безпідставною. Головним управлінням під час розгляду документів на призначення пенсії за вислугу років позивача встановлено, що його звільнено зі служби 07 серпня 2017 року та за даними подання про призначення пенсії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.01.2023 №1545 календарна вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії складає 21 рік 02 місяці 18 днів. Таким чином, позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні лише 21 рік 02 місяці 18 днів при необхідних 23 календарних років. В Законі №2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Право на пенсію за вислугу років осіб, зокрема позивача, визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні. Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію, пенсійний орган зазначив, що призначення та обчислення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
24.03.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив уточнити позовні вимоги, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяців 1 день); визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії та залишення без виконання подання для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до календарної вислуги років пільгову у кількості 7 років 3 місяців 1 у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на підставі поданих Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, та виплачувати з 09.01.2022 року.
Разом із заявою до суду було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 в справі № 480/4241/18, вказано, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду щодо врахування до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як календарної, так і пільгової вислуги, маючи на час звільнення зі служби станом на 07.08.2017 вислугу років у пільговому обчисленні 28 років 05 місяців 20 днів, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області.
07.08.2017 року позивача було звільнено з посади начальника відділу розкриття незаконних заволодінь транспортиними засобами управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та зі служби в органах Національної поліції України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року по справі № 160/24360/21, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за сорок днів, сформовану за період з 20.05.1996 року до 20.10.1998 року; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за півтора місяці, сформовану за період з 20.10.1998 року до 01.09.2010 року; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за сорок днів, сформовану за період з 13.02.2015 року до 13.04.2015 року; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові в підготовці та направленні документів, передбачених постановою правління ПФУ від 30.01.2007 року № 3-1 для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за сорок днів, сформовану за період з 20.05.1996 року до 20.10.1998 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за півтора місяці, сформовану за період з 20.10.1998 року до 01.09.2010 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчислені один місяць за сорок днів, сформовану за період з 13.02.2015 року до 13.04.2015 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області підготувати та направити документи, передбачені постановою правління ПФУ від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позову - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 року по справі № 160/24360/21, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року в адміністративній справі №160/24360/21 залишено без змін.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року в адміністративній справі №160/24360/21 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено подання ГУНП в Дніпропетровській області № 1545 від 09.01.2023 року на ім`я ОСОБА_1 .

В поданні зазначено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.08.2017 року № 252 о/с, (наказ зі змінами ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.202216 № 1054 о/с) підполковник поліції ОСОБА_1 начальник відділу розкриття незаконних заволодінь транспортиними засобами управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області звільнений відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію». Дата звільнення 07.08.2017 року.

Відповідно даних подання, вислуга років станом на 07.08.2017 року для призначення пенсії на пільгових умовах згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року № 160/24360/21 складає 28 років 00 місяців 04 днів, у тому числі: час служби в календарному обчисленні 21 років 02 місяців 18 днів, служба у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 06 років 08 місяців 16 днів.

11.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № щодо відмови позивачу в призначенні пенсії.

Рішення обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 звільнений зі служби 07 серпня 2017 року. За даними подання про призначення пенсії від 09.01.2023 № 1545 на ім`я ОСОБА_1 загальна вислуга років скаладє 28 років 00 місяців 04 днів, з них у календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 18 днів та у пільговому обчисленні 06 років 08 місяців 16 днів, але відповідно до норм Закону для призначення пенсії необхідна календарна вислуга 23 календарних роки і більше.

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом "б" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відтак, спір виник щодо можливості визначення вислуги років для цілей призначення пенсії, згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», саме у пільговому обчисленні.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що, згідно зі статтею 17-1 вказаного Закону, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі Порядок №393).

Відповідно пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, певні періоди зараховується на пільгових умовах.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 р. у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 р. у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 р. у справі №480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «…В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що для отримання права на призначення пенсії єдиною обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено, суд вважає необгрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, вислуга років позивача станом на 07.08.2017 року складає 28 років 00 місяці 04 днів: у календарному обчисленні - 21 рік 02 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 06 років 08 місяців 16 днів, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років за пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону 2262-XII.

Доводи відповідача про те, що слід врахувати судову практику у спірних правовідносинах щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії, що міститься у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі № 686/20189/16-а, від 27 червня 2020 року у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі № 620/509/19, суд вважає безпідставними, оскільки, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених у вищевказаних постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Щодо посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі № 686/20189/16-а, від 27 червня 2020 року у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі № 620/509/19, слід зазначити, що, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд приходить до висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та про зобов`язання відповідача призначити пенсію враховуючи наявність у позивача права на призначення пенсії на підставі п. «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо аргументів відповідача про дискреційні повноваження пенсійних органів в питаннях призначення пенсії, суд зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади, як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

У спірному випадку, реалізуючи свої владні повноваження, пенсійний орган, обираючи одне із альтернативних рішень, прийшов до висновку про те, що правильним рішенням є рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Тобто, відповідачем було реалізовано свої дискреційні повноваження шляхом прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії.

Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, у разі скасування нормативно-правового акту або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У даному випадку, судом встановлено, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначені пенсії була позиція органу Пенсійного фонду України про відсутність у позивача необхідної вислуги років для призначення пенсії.

Оскільки позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно того, що для призначення пільгової пенсії позивач повинен мати 23 календарних років вислуги і більше, судом визнана неправомірною, а інших підстав для відмови у призначенні пенсії відповідачем висловлено не було, то суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання призначити пенсію, оскільки це буде свідчити про дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказаний спосіб захисту порушеного права не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом відмови позивачу в призначенні пенсії і вказана відмова (підстави для відмови в призначення пенсії) була предметом судового розгляду в межах цієї справи.

Також, згідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пункт «б» статті 50 визначає, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення;

Згідно з частиною 3 статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, право у ОСОБА_1 на пенсію відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виникло з наступного дня після звільнення його зі служби, а саме 08.08.2017 року.

При цьому, враховуючи приписи частини 3 статті 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд вважає що належним та ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі поданих Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області документів, та виплачувати з 09.01.2022 року.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяців 1 день) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до календарної вислуги років пільгову у кількості 7 років 3 місяців 1 у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів, суд зазначає наступне.

Так, розрахунок вислуги років позивача, зокрема в календарному та пільговому обчисленні, здійснено Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області у поданні від 09.01.2023 року для призначення пенсії на пільгових умовах, оформленому та направленому на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року № 160/24360/21.

Відповідних даних подання, вислуга років позивача складає 28 років 00 місяців 04 дні, у тому числі: час служби в календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 18 днів, служба у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 06 років 08 місяців 16 днів.

Саме такі дані вислуги років, зокрема календарної та пільгової, наводить в своєму рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

При цьому, оскаржуване рішення відповідача не містить висновку щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяців 1 день). Відповідач, не наділений повноваженнями, в даному випадку, обраховувати та встановлювати як календарну так і пільгову вислугу років, оскільки такими повноваженнями наділене Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, що і було зроблено останнім на виконання рішення суду.

Враховуючи відсутність вчинення відповідачем протиправних дій щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяців 1 день), заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо не зарахування до календарної вислуги років пільгової сформованої у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів (з яких пільгова 7 років 3 місяців 1 день) та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до календарної вислуги років пільгову у кількості 7 років 3 місяців 1 у загальній кількості 28 років 5 місяців 20 днів, не підлягають задоволенню.

Окремо суд звертає увагу, що показники вислуги років позивача 28 років 00 місяців 04 дні, час служби в календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 18 днів, служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 06 років 08 місяців 16 днів, було обраховано та встановлено на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року № 160/24360/21.

Отже, позивач, у випадку незгоди з обрахованим розміром вислуги років мав право звернутися з заявою до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року по справі №160/24360/21 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було сформовано та направлено подання для призначення позивачу пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, судовий збір у розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Ввизнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 11.01.2023 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі поданих Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області документів, та виплачувати з 09.01.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська