Справа № 620/3541/19
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/3541/19
Чернігівський окружний адміністративний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді Непочатих В.О.,
суддів Клопота С.Л., Тихоненко О.М.,
при секретарі Васил`євій А.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Громадська організація «Союз юристів України» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, у якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 620/3541/19, у зв`язку з виключними обставинами, а позов задовольнити.
В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами заявник посилається на те, що Конституційним Судом України було ухвалено рішення від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22), яким визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Відповідач надав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що встановлена Конституційним Судом неконституційність пункту 6 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки підставою для його звільнення стала наявність обставин, передбачених підпунктом 1 пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ, зокрема, не подання ОСОБА_1 заяви за встановленою формою про переведення до Офісу Генерального прокурора відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі № 1-р(ІІ)/2023 не має ретроспективної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.
ОСОБА_1 надано до суду додаткові пояснення, в яких він просив задовольнити подану ним заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі № 3-5/2022(9/22) визнано неконституційним пункт 6 Розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та констатовано очевидне порушення його прав гарантованих Конституцією України.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що згідно статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Громадська організація «Союз юристів України», в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 10.01.2020, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 29.10.2019 №1296ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора першого відділу організації процесуального керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора поновити (призначити) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду прокурора відділу або адміністративну посаду в Офісі Генерального прокурора України;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31.10.2019;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваний наказ суперечить положенням міжнародних договорів, ратифікованих Україною, Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Кодексу законів про працю України, оскільки порушує його право на працю, повагу до приватного життя, засади рівності громадян та заборону дискримінації; не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Громадська організація «Союз юристів України» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В силу приписів частини шостої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому останній не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Суд також зазначає, що зі змісту пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вжите у вказаній нормі, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Наведена процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше, ніж це обумовлено процесуальним законодавством.

Водночас, у випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним, у контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 808/2492/18 та постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 620/3541/19, оскільки рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) не вплинуло на правильність висновків суду під час ухвалення судового рішення, про перегляд якої просить заявник.

Згідно з частиною четвертою статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 620/3541/19 необхідно відмовити.

Керуючись статями 227, 241-243, 248, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 620/3541/19 - відмовити.

Залишити рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 620/3541/19 в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.05.2023.

Головуючий суддя В.О. Непочатих

Суддя С.Л. Клопот

Суддя О.М Тихоненко