Справа № 348/2015/22
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2015/22

04 травня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: Мищишин І.Я.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

Адвокат Мищишин І.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, про скасування постанови серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 22.10.2022 о 02.53 год. інспектором 1-го батальйону 2-ї роти УПП в Івано-Франківській області, капралом поліції Кордубаном М.М., була винесена постанова серії ЕАР № 6058814 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , згідно якої останній 22.10.2022 о 02:33:58 в с. Поляниця по вул. Тернопільська 34, ГРК Буковель, керував транспортним засобом Peugeot 207, НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування ТЗ, чим порушив ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також відповідно до даної постанови було прийнято рішення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. До постанови додаються відео з камери 1745.

ОСОБА_1 вважає дану постанову серії ЕАР № 6058814 незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, 21.10.2022 о 22.49 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 приїхали в с. Поляниця та припаркували автомобіль Peugeot 207, НОМЕР_1 , на паркінгу № 2. За кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_2 . Приблизно о 02:00 год. 22.10.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагались виїхати з парковки. За кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_2 . Працівник паркінгу № 2 повідомив даним особам, що оскільки у зв`язку з військовим станом введена та діє комендантська година, то випустити їх не може, та зобов`язаний повідомити поліцію про те, що в нічний час відвідувачі намагаються покинути паркінг № 2.

На момент приїзду поліції вище зазначені особи знаходились за межами транспортного засобу, на території паркінгу № 2. ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував, та руху автомобілем не здійснював.

Провівши огляд автомобіля інспектор УПП в Івано-Франківській області, капрал поліції Кордубан М.М., прийшов до хибного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Всупереч незгоди з таким рішенням, посадовою особою була винесена постанова серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На підставі викладеного зазначає, що ОСОБА_1 не керував автомобілем без належних документів, тому притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП вважає незаконним.

Короткий зміст відзиву на позов:

Від представника відповідача УПП в Івано-Франківській області Грінченка Д. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначає, що 22.10.2022 інспектор роти № 2 УПП в Івано-Франківській області ДПП, капрал поліції Кордубан М.М., разом із своїм напарником під час несення служби отримали повідомлення на лінію 102 про те, що в АДРЕСА_2 , на території ГРК «Буковель», водій транспортного засобу Peugeot 207 намагався виїхати з парковки в комендантську годину.

Прибувши за вказаною адресою, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 207, д.н.з НОМЕР_1 , разом із своїм товаришем ОСОБА_2 намагались покинути територію паркінгу в комендантську годину, однак працівник парувального майданчику повідомив позивачу, що не може його випустити з території комплексу, оскільки це буде порушення комендантської години. Позивач в свою чергу наполягав, щоб працівник паркінгу не дивлячись на комендантську годину відчинив шлагбаум та дав можливість виїхати з території ГРК. Після цього працівником паркінгу ГРК «Буковель» на місце викликано наряд працівників поліції.

Відповідач підійшов до транспортного засобу позивача, представився відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», та пред`явив законну вимогу до останнього про пред`явлення документів, передбачених п.п. «а», «б», «ґ» п. 2.1 та «а» 2.4 ПДР. Водієм даного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 (далі - позивач).

В процесі перевірки документів на право керування транспортним засобом, було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, інспектором після розгляду справи щодо позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Також зазначає, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт порушення інших правил дорожнього руху не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того позивач знав про те, що він позбавлений права керування транспртним засобом на 1 рік, оскільки попередньо щодо нього Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було прийнято рішення (у формі постанови № 344/13157/21 від 16.11.2021), яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, цим самим останнього позбавлено права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

В подальшому адвокатом Мищишин І.Я., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/13157/21 від 16.11.2021, до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області. 30.12.2021 Івано-Франківським апеляційним судом винесено постанову № 344/13157/21, якою постановив повернути захисниці Мищишин І.Я. апеляційну скаргу з додатками.

Таким чином позивач усвідомлено, на ґрунті самовпевненості, ігноруючи вимоги постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/13157/21 від 16.11.2021 та постанови Івано-Франківського апеляційного суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, свідомо здійснював рух на транспортному засобі у заборонений судом період часу, чим порушив ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином пояснення позивача не містять в собі обгрунтування щодо звільнення його від адміністративної відповідальності, а лише спрямовані на уникнення від відповідальності без належних та правових на те підстав.

Враховуючи вище вказане постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, наведених в адміністративному позові, просила суд скасувати постанову інспектора УПП в Івано-Франківській області ДПП Кордубана М.М. серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином. Про цьому у відзиві на позовну заяву представник позивача просив розглянути справу без участі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2022 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022, складеної інспектором роти № 2 УПП в Івано-Франківській області ДПП, капралом поліції Кордубаном М.М, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що він 22.10.2022 о 02:33:58 в с. Поляниця по вул. Тернопільська 34, ГРК Буковель, керував транспортним засобом Peugeot 207, НОМЕР_1 , без права керування даним транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування транспортними засобами згідно рішення суду, за що на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. (а.с. 6-7).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями (надалі «Правила дорожнього руху»).

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.10.2022 серії ЕАР № 6058814, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що останній 22.10.2022 о 02:33:58 в с. Поляниця по вул. Тернопільська 34, ГРК Буковель, керував транспортним засобом Peugeot 207, НОМЕР_1 , без права керування даним транспортним засорбом, а саме був позбавлений права керування транспортними засобами згідно рішення суду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено штраф в розмірі 20400,00 грн.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративниного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є факт керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суд зазначає, що постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03.02.2023 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП., закрито підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом при розгляді даної справи, матеріалами справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Peugeot 207, НОМЕР_1 .

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи положення ч.ч. 4, 6 ст. 78 КАС України, суд при розгляді даної справи враховує обставини, встановлені в постанові судді Яремчанського місього суду Івано-Франківської області від 03.02.2023.

Також судом досліджено долучені до матеріалів справи диски із відеозаписами, що виконані нагрудними відеокамерами поліцейських, з яких встановлено, що на вказаних дисках наявні ряд відеозаписів, на яких зафіксовано ОСОБА_1 та іншого військовослужбовця, які в темну пору розмовляють із поліцейськими край дороги. На відео зафіксовано, що на пропозицію поліцейських ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та у медичному закладі, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом на момент, коли до нього під`їхали поліцейські, а керував його друг. Присутній на місці події інший військовослужбовець неодноразово вказував поліцейським на те, автомобілем керував саме він та викликав на місце представника військової служби правопорядку, якому у розмові зазначив те саме. Поліцейські в ході спілкування зазначили про те, що у них наявний відеозапис з камер спостереження, де зафіксовано, що за кермом автомобіля знаходився чоловік, візуально схожий на ОСОБА_1 . Надалі зафіксовано, що на прохання ОСОБА_1 продемонструвати вказаний відеозапис, працівники поліції показали присутнім особам відео, однак ОСОБА_1 та інший військовослужбовець вказали, що на відео нічого не видно та неможливо встановити, що за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 . Також на відео зафіксовано, що в подальшому працівники поліції вказали ОСОБА_1 на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля із використанням алкотестера Драгер та попередили, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КупАП, також зазначили, що перевірили ОСОБА_1 та базі даних, та встановили, що він вже притягувався до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП, а тому в його діях є ознаки повторності. При цьому поліцейські зазначили, що огляд ОСОБА_1 може пройти лише на місці, а його бажання пройти огляд у медзакладі розцінюється ними як намір ухилитись від проходження огляду. В свою чергу ОСОБА_1 сказав, що не довіряє «Драгеру» і погоджується пройти медичний огляд, про що раніше вже вказував поліцейським, однак працівники поліції констатували, що таким чином він ухиляється від проходження огляду та перейшли до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд зазначає, що на наданих суду дисках відсутній відеозапис, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення день та час виконував функції водія транспортного засобу, та був зупинений працівниками поліції за допущене порушення вимог ПДР України, в тому числі відеозапис з камер спостереження, на наявність якого у ході спілкування із водієм посилались працівники поліції.

Таким чином, у зв`язку із недоведенням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також Розділом IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що:

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

Однак інспектором складено постанову відносно ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 283 КУпАП та вказаної інструкції.

Зокрема в постанові не зазначено відомості про роз`яснення ОСОБА_1 прав за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП, його підпис у вказаній графі постанови відсутній.

Також у постанові відсутній відомості про вручення копії постанови ОСОБА_1 під підпис, чи надіслання йому копії постанови поштовим зв`язком. Вказані графи в постанові взагалі не заповнені.

Таким чином відповідач обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, належним чином не виконав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів для спростування доказів, наданих позивачем.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Однак оскільки позивачем в позовній заяві не ставиться вимога щодо повернення йому сплачених судових витрат, тому судом питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідачем не доведений достатніми доказами, а тому позовні вимоги необхідно задовільнити, постанову інспектора УПП в Івано-Франківській області ДПП Кордубана М.М. серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 245, 251, 258, 268, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 14, 16 ЗУ «Про дорожній рух», ст.ст. 2, 5-10, 72, 75, 76, 77, 132, 134, 139, 143, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовільнити.

Постанову інспектора УПП в Івано-Франківській області ДПП Кордубана Максима Миколайовича серії ЕАР № 6058814 від 22.10.2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 20400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: вул. Юності 23, м. Івано-Франківськ, 76492.

Повний текст рішення складено 09.05.2023.

Суддя Міськевич О.Я.