Справа № 160/20578/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/20578/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року (суддя Ніколайчук С.В., повне судове рішення складено 13 лютого 2023 року) в справі № 160/20578/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій згідно з рішенням, викладеним у листі №37149-28557/Р-01/8-0400/22 від 07 грудня 2022 року, щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26, ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2019, 2020, 2021 роки; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше сплачених сум) пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 11 жовтня 2022 року, без обмеження її розміру.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що оскільки йому у 2022 році була призначена пенсія за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, то відповідач повинен був застосувати положення ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Те, що механізм і порядок обчисленні виплати пенсії за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за формулою, встановленою для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено іншим законом, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в справі №265/7301/16-а.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує відповідну пенсію з 01 серпня 2005 року.

11 жовтня 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перехід пенсії із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну).

За результатами розгляду звернення позивача від 11 жовтня 2022 року відповідачем прийнято рішення від 18 жовтня 2022 року № 88, в якому зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 45 та п. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 3668-VI особі, яка одночасно має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Позивач отримує військову пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, за деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

За змістом листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21 листопада 2022 року № 35310-26950/Р-01/8-0400/22 після звернення позивача 24 жовтня 2022 року на веб-портал Пенсійного фонду України (ВЕБ-04001-Ф-С-22-093289) останнього переведено з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані пенсійні кошти на найближчий виплатний період. Розмір пенсії обчислено із загального страхового стажу 42 роки 5 місяців 22 дні (зарахований до 30 червня 2022 року), коефіцієнт страхового стажу з урахуванням оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,42417.

10 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив, зокрема, призначити пенсію з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2019, 2020, 2021 роки.

Листом від 07 грудня 2022 року № 37149-28557/Р-01/8-0400/22 повідомлено позивача, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, немає законних підстав.

Оскільки пенсія позивачу призначена 01 серпня 2005 року, а 11 жовтня 2022 року позивача переведено з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне страхування осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції вважав, що показник середньої заробітної плати позивача при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії (у даному випадку за 2014, 2015, 2016 роки).

Суд першої інстанції відхилив твердження позивача, що він 10 листопада 2022 року звернувся з заявою про призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше, оскільки в минулий раз це була заява про призначення пенсії за вислугою років, адже взагалі заява про призначення пенсії подається один раз, за якою призначається один з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років), а в подальшому заявник має право лише на подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, тому й показник середньої заробітної плати позивача при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії (у даному випадку за 2014, 2015, 2016 роки).

Тому суд першої інстанції зробив висновок про відсутність ознак протиправності в діях відповідача та відсутність підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії стосовно здійснення перерахунку та виплату пенсії позивача з обчислення середнього показника за 2019, 2020, 2021 роки.

Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач з 2005 року отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач 11 жовтня 2022 року звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з досягненням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Відповідачем позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV з 11 жовтня 2022 року. При здійсненні розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2014, 2015, 2016 роки, про що повідомлено позивача листом № 37149-28557/Р-01/8-0400/22 від 07 грудня 2022 року.

Спірним є питання обчислення розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною третьою статті 45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримував пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Поряд із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, адже основою доходу, в силу вимог Закону № 2262-ХІІ, є грошове забезпечення.

Тобто, у 2022 році позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший відповідно до статті 45 Закону № 1058-IV, як вважав суд першої інстанції, підтримавши позицію відповідача.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону № 1058-IV повинен застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020 та 2021 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Судом першої інстанції приведені обставини не враховано, що призвело до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020 та 2021 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17 червня 2021 року в справі № 336/7438/16-а, є цілком безпідставними, позаяк в справі № 336/7438/16-а спірні правовідносини полягали у застосуванні показника середньої заробітної плати при призначенні одного й того же виду пенсії пенсії за віком. Верховним Судом зроблено висновок про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В справі, що розглядається зараз, позивачу пенсію за віком за Законом № 1058-IV вперше призначено у 2022 році, а до цього позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену за Законом № 2262-ХІІ, тобто правова позиція Верховного Суду в справі № 336/7438/16-а не є застосовною до спірних правовідносин.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити пенсію без обмеження розміру, адже ці вимоги є передчасними.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

На користь позивача суд стягує судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1240,50 грн.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не оскаржується в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в справі № 160/20578/22 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в справі № 160/20578/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 160/20578/22 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно зі статтями 26, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 роки, оформлені листом №37149-28557/Р-01/8-0400/22 від 07 грудня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше сплачених сум) пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 11 жовтня 2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України (, вул. Набережна Перемоги, 2-б, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 травня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 08 травня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко