Справа № 500/710/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/710/23

08 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнати протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка оформлена листом за №1900-0214-8/30610 від 18.10.2021, рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.10.2021 №15;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи (навчання) газоелектрозварником (електрогазозварником) з 01.09.1981 по 09.07.1984 в Перемишлянському середньому міському профтехучилищі №61; з 03.10.1984 по 24.06.1985 в БМУ «Промбуд» Тернопільського управління будівництва; з 11.07.1985 по 09.11.1987 в СПМК Тернопільського облжитлопромбуду; з 01.12.1987 по 14.08.2000 в Івано-Франківське спеціалізоване управління №440 трест «Променергоавтоматика»; з 10.05.2002 по 15.07.2004 в ЗАТ «Тернопільський молокозавод»; з 16.07.2004 по 26.04.2010 на ДП «Козлівський спиртовий завод»; з 06.05.2010 по 20.08.2019 в КП «Тернопільміськтеплокомуненерго»; з 01.09.2019 по 01.09.2020 у ФОП ОСОБА_2 ; з 02.10.2020 по 24.11.2021 в БУ «Житлобуд-2» ТОВ «Тернопільбуд»;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, з дати виникнення права таку пенсію - 09 вересня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у 2021 році звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, оскільки в позивача взагалі відсутній будь-який пільговий стаж. При цьому, відповідачем в рішенні про відмову зазначено, що до пільгового стажу не зараховано: період з 01.12.1987 по 31.03.1997, оскільки в наказі про атестацію робочих місць від 26.07.1994 №23 посада електрогазозварника відсутня. В довідці від 25.07.2019 №9 за начальника відділу кадрів стоїть підпис директора (довідка про відсутність посади начальника відділу кадрів не надавалась). Вказано, що при підтвердженні факту пільгової роботи актом перевірки можливо буде зарахувати до пільгового стажу період роботи по 21.08.1992; період з 06.04.2004 по 26.04.2010 (довідка від 24.07.2019 №108), оскільки відповідно до записів в трудовій книжці заявник з 10.05.2002 по 15.07.2004 працював газоелектрозварником на Тернопільському молокозаводі; 16.07.2004 по 26.04.2010 - електрогазозварником ДП «Козелецький спиртзавод» (правильно - ДП «Козлівський спиртовий завод»). Відповідно до документів ЕПС право на пільгову пенсію електрогазозварникам підтверджено наказами від 24.11.1999 №526 та 01.12.2004 №68. Питання зарахування до пільгового стажу періодів з 06.04.2004 по 24.11.2004 та з 01.12.2004 по 30.11.2009 можливо буде розглянути після надходження акту перевірки факту пільгової роботи.

Позивач вважає, що в нього наявне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що, відмова відповідача у її призначенні, на переконання позивача, - є протиправною, а тому він звернувся з даним позовом в суд.

Ухвалою від 09.03.2023 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановив строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

24.03.2023, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом «екстериторіальності» структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №15 від 12.10.2021, яке оскаржується в межах даної судової справи, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Ухвалою суду від 27.03.2022, вирішено залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як другого відповідача у даній справі, розгляд адміністративної справи розпочато спочатку, встановлено другому відповідачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк для подання відзиву на позов.

21.04.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що страховий стаж позивача становить 37 років 7 місяців 6 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Разом з тим відповідачем 2 вказано, що пільговий стаж позивача за посадами електрогазозварювальника по Списку №2, - відсутній. Просить в задоволенні позову відмовити (арк. справи 100-104).

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач, - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 78).

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач двічі звертався до відповідача із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Для прийняття рішення за результатами поданої першої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №15 від 15 вересня 2021 року позивач отримав відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся повторно із заявою від 04.10.2021 щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листом від 18.10.2021 за №1900-0214-8/30610 повідомило позивача, що згідно поданої заяви від 04.10.2021 №8447, позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Для прийняття рішення за результатами поданої 04.10.2021 заяви, за принципом екстериторіальності, структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №15 від 12.10.2021 позивачу відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності пільгового стажу у позивача (необхідно 12 років 6 місяців).

При цьому відповідач 2 вказав, що згідно поданих позивачем документів йому зараховано до страхового стажу всі періоди, а тому страховий стаж позивача становить 37 років 7 місяців 6 днів. Водночас, щодо пільгового стажу відповідач 2 зазначив, що ним за поданими документами до пільгового страхового стажу не зараховано періоди, а саме:

- період роботи з 01.12.1987 по 31.03.1997, оскільки в наказі про атестацію робочих місць від 26.07.1994 №23 посада електрогазозварника відсутня. В довідці від 25.07.2019 №9 за начальника відділу кадрів стоїть підпис директора (довідка про відсутність посади начальника відділу кадрів не надавалася). Крім того в рішенні Головного управління зазначено, що при підтвердженні факту пільгової роботи актом перевірки можливо буде зарахувати до пільгового стажу період роботи по 21.08.1992;

- період роботи з 06.04.2004 по 26.04.2010 (довідка від 24.07.2019 №108), оскільки відповідно до записів в трудовій книжці заявник з 10.05.2002 по 15.07.2004 працював газоелектрозварником в Тернопільському молокозаводі;

- період з 16.07.2004 по 26.04.2010 - електрогазозварником ДП «Козелецький спирт завод». Відповідно до документів електронної пенсійної справи право на пільгову пенсію електрогазозварникам підтверджено наказами від 24.11.1999 № 526 та від 01.12.2004 №68. Питання зарахування до пільгового стажу періодів з 06.04.2004 по 26.04.2010 та з 01.12.2004 по 30.11.2009 можливо буде розглянути після надходження акту перевірки факту пільгової роботи (арк. справи 25).

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 вказав, що у зв`язку з тим, що позивачу період роботи з 03.10.1984 по 24.06.1985 в БМУ «Промбуд» Тернопільського управління будівництва до пільгового стажу зараховано не було, то підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1981 по 09.07.1984 в Перемишлянському середньому міському профтехучилищі №61, також відсутні.

Не погодившись із відповідними рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Закон №1058, цей закон набув чинності 01.01.2004. До набрання ним чинності відповідні правовідносини регулювались нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788).

Так, в силу статті 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що до страхового стажу враховуються періоди роботи, виконуваної до 01.01.2004 на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Так, згідно з частиною першою статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяці.

Тобто, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу, у тому числі й в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав: 1) у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) особа зарахована на роботу за набутою професією.

Судом встановлено, що у період з 01.09.1981 по 09.07.1984 позивач навчався в Перемишлянському середньому міському профтехучилищі №61, про що внесено відповідний запис у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 .

Водночас, після закінчення вказаного навчального закладу, позивач працював з 03.10.1984 по 24.06.1985 в БМУ «Промбуд» Тернопільського управління будівництва на посаді електрозварювальника, що також підтверджується відповідними записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з огляду на що судом встановлено, що перерва між днем закінчення навчання позивача та днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці.

За наведених обставин, з урахуванням положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, про наявність підстав для зарахування періоду навчання у Перемишлянському середньому міському профтехучилищі №61 до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Так, згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до Розділу XXXIII Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 29.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (із змінами), передбачені професії:

електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;

електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містить шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах;

електрозварники ручного зварювання.

Аналогічні положення містяться у Списку №2 затвердженому постановами Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, від 26 січня 1991 року №10 та постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до вимог статті 58 Закону №1058, статті 81 Закону №1788, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Так, відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 (арк. справи 27-32) зазначено наступні відомості про роботу, а саме:

- 01.09.1981 по 09.07.1984 навчався в Перемишлянському середньому міському профтехучилищі №61 за професією електрогазозварювальник (диплом серія НОМЕР_2 виданий 09.07.1984);

- 03.10.1984 по 24.06.1985 працював електрозварником 3-ого розряду в БМУ «Промбуд» Тернопільського управління будівництва;

- 11.07.1985 по 09.11.1987 працював газозварником 3-ого розряду в СПМК Тернопільського облжитлопромбуду;

- 01.12.1987 по 14.08.2000 електрогазозварником 3-ого (в подальшому присвоєно 4-ий, 5-ий розряд) в Івано-Франківське спеціалізоване управління №440 трест «Променергоавтоматика» (в подальшому перейменоване - Івано-Франківське дочірнє підприємство «Промавтоматика» №440 ЗАТ «Променергоавтоматика»);

- 10.05.2002 по 15.07.2004 газоелектрозварником на ЗАТ «Тернопільський молокозавод»;

- 16.07.2004 по 26.04.2010 газоелектрозварником 5-ого розряду (в подальшому присвоєно 6-ий розряд на ДП «Козлівський спиртовий завод»;

- 06.05.2010 по 20.08.2019 на посаді електрогазозварника 5-ого розряду на КП «Тернопільміськтеплокомуненерго»;

- 01.09.2019 по 01.09.2020 на посаді електрогазозварювальника 6-огорозряду у ФОП ОСОБА_2 ;

- 02.10.2020 по 24.11.2021 електрозварювальник ручного зварювання 5-ого розряду в БУ «Житлобуд-2» ТОВ «Тернопільбуд».

Так, згідно записів трудової книжки, у позивача наявний загальний страховий стаж 37 років 7 місяців 6 днів, з яких на посаді, що дає право на пільгову пенсію понад 12 років та 6 місяців (посада електрогазозварювальник).

Суд критично оцінює відмову відповідача зарахувати позивачу усіх періодів роботи на посаді електрогазозварювальник до пільгового стажу та звертає увагу на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.

Щодо необхідності проведення атестації робочих місць за умовами праці, як підстави, зазначеної відповідачем в листі-відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Наведене свідчить, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

За таких умов, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі №21-183а13, від 25.11.2014 у справі №21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі №21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, на які у доповненнях до відзиву посилається відповідач.

За нормами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, до матеріалів судової справи позивачем, в якості підтвердження виконання ним робіт за посадою електрогазозварника (газоелектрозварником) представлено докази, а саме:

копію посвідчення зварника №1579 (арк. справи 34);

копію довідок про заробітну плату для обчислення пенсії довідка про підтвердження наявного трудового стажу №9 від 25.07.2019 (арк. справи 37);

копію картки умов праці (арк. справи 38-39);

копію наказу №23 від 26.07.1994 (арк. справи 40);

копію довідки №11 від 25.07.2019 (арк. справи 41);

копію наказу №1-к від 02.01.2018 (арк. справи 42);

копію Висновку експертизи якості атестації робочих місць №270 від 14.04.2000 (арк. справи 43-44, 45,-46);

копію наказу №1 -К від 03.01.1994 (арк. справи 47-48);

копію наказу №100-К від 30.11.1987 (арк. справи 49);

копію наказу №20-К від 14.08.2000 (арк. справи 50;

копію наказу №46-К від 04.06.1991 (арк. справи 51);

копію довідки №10 від 25.07.2019 (арк. справи 52);

копію особової картки ОСОБА_1 (арк. справи 53);

копію Висновку експертизи якості атестації робочих місць №2065 від 21.09.2005 (арк. справи 54-56);

копію довідки №108 від 29.07.2019 (арк. справи 57);

копію наказу №109 від 26.04.2010 (арк. справи 58);

копію довідки №107 від 24.07.2019 (арк. справи 59);

копію наказу №287 від 16.07.2004 (арк. справи 60);

копію наказу №130 від 05.04.2004 (арк. справи 61);

копію наказу №68 від 01.12.2004 (арк. справи 62-63);

копію Висновку щодо якості проведення атестації №05-02/792 від 10.12.2004 (арк. справи 64);

копію особової картки ОСОБА_1 (арк. справи 65);

копію Висновку щодо якості проведено атестації робочих місць №130/09 від 20.06.2000 (арк. справи 66);

копію наказу №523 від 24.11.1999 (арк. справи 67-68);

копію наказу №412 від 23.07.1999 (арк. справи 69);

копію довідки №107 від 24.07.2019 (арк. справи 70);

копію індивідуальних відомостей форма ОК-5 (арк. справи 71-75);

копію довідки №38 від 21.09.2021 (арк. справи 76);

копію довідки №39 від 21.09.2021 (арк. справи 77).

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 04.10.2022 досяг 55-річного віку, страховий стаж позивача складає 37 років 7 місяців 6 днів, при цьому пільговий стаж становить понад необхідний (12 років 6 місяців), що на переконання суду, є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Разом з тим, щодо позовної вимоги «призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, з дати виникнення права таку пенсію - 09 вересня 2021 року», то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2021 №8447 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №15 від 12.10.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2021 №8447 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) гривень 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. П`ятницька, 83 а, м. Чернігів, 14005, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.