Справа № 560/7939/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7939/23
УХВАЛА

10 травня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.12.2021 по 01.05.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.12.2021 по 01.05.2023.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161,172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір №3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Пільги щодо сплати судового збору визначено в частині першій статті 5 Закону № 3674-VI.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки даний спір виник у справі, пов`язаній з виконанням нею, як військовослужбовцем, військового обов`язку.

Оцінюючи це клопотання позивача, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Проте доказів, які б підтверджували статус позивача як військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, на момент звернення з позовною заявою, позивачем до позовної заяви не додано.

Крім цього, предмет позову не пов`язаний з виконанням військового або службового обов`язків. Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати військовою частиною в добровільному порядку передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 сформулювала правовий висновок про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір (про звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі) не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ.

Наведене свідчить про те, що за звернення до суду з цим позовом належить сплатити судовий збір, оскільки підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за заявлену позовну вимогу немайнового характеру про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі, який становить 1073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Зі змісту відзиву та інших матеріалів справи судом встановлено, що позивачем пропущений строк звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати компенсації за неотримане речове майно ( виплачена 17.02.2022), та які стосуються виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно (виплачена 15.04.2022) на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу належних коштів у день звільнення з військової служби, у тому числі грошової компенсації вартості речового майна, та індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно (виплачена 15.04.2022) на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 (справа № 240/532/20).

Верховний Суд зазначає, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Крім того, компенсація вартості речового майна не включається в структуру заробітної плати, тому щодо вимог, які стосуються цієї виплати, не застосовувались раніше діючі положення щодо необмеженого строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, компенсація за недоотримане речове майно була виплачена позивачу 17.02.2022, індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22 виплачена 15.04.2022.

Із змісту позову видно, що після отримання компенсації, індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22, позивач не зверталася протягом встановлених КАС України строків в суд з відповідними вимогами щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок, також не надані докази звернення у цей період (місячний строк) до відповідача щодо самостійної виплати цих коштів.

Таким чином, позивач пропустила строк звернення до суду з вимогами, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за неотримане речове майно, та індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до суду:

1) оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

2) належним чином обгрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині вимог, які стосуються виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині виплати компенсації за недоотримане речове майно та індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 560/1156/22, та належних доказів поважності причин пропуску такого строку (причин невикористання свого права на судовий захист починаючи з 17.02.2022, 15.04.2022 ( з днів наступних після виплати) по дату звернення до суду з цим позовом у 2023 році.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяВ.К. Блонський