Справа № 580/2654/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2654/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Несін К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дуди Юлії Михайлівни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року, суддя Бабич Ю,М., у справі за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 - Дуди Юлії Михайлівни до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - Дуда Юлія Михайлівна звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 не в повному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.09.2019 в сумі 167151,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неправильно нараховував та виплачував позивачу грошове забезпечення, у зв`язку з чим він отримував виплати у меншому розмірі. Також позивач зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року в адміністративній справі №580/10603/21 встановлено та підтверджено надану інформацію відповідача про те, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року зросло на 9975,87 грн. Відповідно до довідки форми ОК-5 підвищення грошового забезпечення позивача, яке йому виплачувалося, склало 740,97 грн (12779,37 грн - 12038,40 грн). Тому відповідач має провести доплату грошового забезпечення за спірний період у сумі 9234,90 грн (9975,87 грн - 740,97 грн) щомісячно. Сума недоплаченого грошового забезпечення за спірний період складає 167151,69 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2019 №555 ОСОБА_1 у період з 30.04.2018 до 05.10.2018 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Довідкою відповідача від 09.09.2019 №350/205/192/62/273 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення підтверджується, що йому у березні 2018 року нараховано 12779,49 грн, у квітні 2018 року - 16090,32 грн, у травні 2018 року - 18249,10 грн, у червні 2018 року - 18249,10 грн, у липні 2018 року - 18249,10 грн, у серпні 2018 року - 17969,42грн, у вересні 2018 року - 18249,10 грн, у жовтні 2018 року - 26437,41 грн, у листопаді 2018 року - 13749,10 грн, у грудні 2018 року - 12873,80 грн, у січні 2019 року -17103,85 грн, у лютому 2019 року - 17103,85 грн, у березні 2019 року - 17103,85 грн, у квітні 2019 року - 17103,85 грн, у травні 2019 року - 17103,85 грн, у червні 2019 року - 35662,10 грн, у липні 2019 року - 23420,52 грн, у серпні 2019 року - 17103,85 грн, у вересні 2019 року - 35918,09 грн (разом - 370519,75 грн). Вказано, що з усіх видів нарахованого грошового забезпечення сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2019 №202 підтверджується, що позивача з 03.09.2019 необхідно вважати таким, що справи та посаду здав. Зі вказаної дати його виключено із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посвідченням від 15.07.2020 серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд першої інстанції встановлено, що на розгляді в Черкаському окружному адміністративному суді знаходилася адміністративна справа №580/10603/21 між тими ж сторонами про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання позивачу запитуваної інформації та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 інформацію про розмір підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року у зв`язку з застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у порівняні з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року, яке набрало законної сили 05.07.2022, у задоволенні позову відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звертався до Військової частини НОМЕР_1 щодо порівняння грошового забезпечення у березні 2018 року у зв`язку із застосуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704 з постановою КМУ від 07.11.2007 №1294.

Листом від 11.01.2022 №36/37 відповідач повідомив, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року складало 12640,32 грн. У лютому та березні 2018 року у позивача незмінна посада та військове звання. Розмір підвищення грошового забезпечення в умовах березня 2018 року у зв`язку з застосуванням постанови КМУ №704 порівняно з постановою КМУ №1294 складає 12640,32 грн - 2664,45 грн = 9975,87 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст. 1-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 року №1294 (далі - Постанова №1294), яка набрала чинності з 1 січня 2008 року, установлено склад грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 1 Постанови №1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.3. Постанови №1294 затверджено: схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32; схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23; схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.

У відповідності до п.5. Постанови №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: 1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 і 30-32 за аналогічними посадами; надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції, військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, які безпосередньо забезпечують функціонування та безпеку державної системи урядового зв`язку, Національної системи конфіденційного зв`язку, державний контроль за станом криптографічного та технічного захисту державних інформаційних ресурсів та інформації, вимога щодо захисту якої встановлена законом, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань.

Разом з тим, постанова №1294 втратила чинність з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою №704.

Так, постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Верховний Суд неодноразово у своїх рішення наголошував, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

У рішенні від 13.12.2022 у справі №240/12647/21 Верховний Суд звернув увагу, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Як убачається із матеріалів справи, а саме відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року №350/205/192/62/273 посадовий оклад та оклад за спеціалене званням ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 03.09.2019 року відповідно до Постанови №704 становили: 4370,00 грн - посадовий оклад; 1340,00 грн - оклад за військове звання.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не оскаржується розмір та складові грошового забезпечення позивача, що визначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року №350/205/192/62/273.

Щодо доводів апелянта про те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 в адміністративній справі №580/10603/21 встановлено, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року зросло на 9975,87 грн, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, представник позивача зверталася до Військової частини НОМЕР_1 щодо порівняння грошового забезпечення позивача у березні 2018 року у зв`язку із застосуванням постанови КМУ від 30.08.2017 №704 з постановою КМУ від 07.11.2007 №1294.

Листом від 11.01.2022 №36/37 відповідач повідомив, що грошове забезпечення позивача у березні 2018 року складало 12640,32 грн. У лютому та березні 2018 року у позивача незмінна посада та військове звання. Розмір підвищення грошового забезпечення в умовах березня 2018 року у зв`язку з застосуванням постанови КМУ №704 порівняно з постановою КМУ №1294 складає 12640,32 грн - 2664,45 грн = 9975,87 грн.

Отже, у вищезазначеному листі відповідач здійснив лише порівняння грошового забезпечення позивача у зв`язку з тим, що Постанова №704 збільшила розмір посадового окладу позивача і відповідно до п.5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» факт збільшення являється підставою для встановлення місяця, з якого необхідно розраховувати розмір індексації грошового забезпечення. Порівнювалося грошове забезпечення позивача, яке він отримав за березень 2018 року із застосуванням Постанови №704, та яке він міг отримати уразі продовження дії Постанови №1294 і не набрання законної сили Постановою №704 у березні 2018 року.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, у мотивувальній частині рішення у справі №580/10603/21 суд вказав, що підставами позову слугували несвоєчасність розгляду відповідачем запиту позивача та не надання на запит жодної інформації у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк.

Також, як убачається з довідки Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, на яку посилався представник позивача, як на підтвердження недоплати заявленої ним суми коштів грошового забезпечення, відповідач у березні 2018 року сплатив позивачу - 12038,40 грн, у квітні 2018 року - 12779,37 грн, у травні 2018 року - 16090,32 грн, у червні 2018 року - 18249,10 грн, у липні 2018 року - 18549,10 грн, у серпні 2018 року - 18249,10 грн, у вересні 2018 року - 17969,42 грн, у жовтні 2018 року - 18249,10 грн, у листопаді 2018 року - 26437,41 грн, у грудні 2018 року - 13749,10 грн, у січні 2019 року - 12873,80 грн, у лютому 2019 року - 17103,85 грн, у березні 2019 року - 17103,85 грн, у квітні 2019 року - 17103,85 грн, у травні 2019 року - 17103,85 грн, у червні 2019 року - 17103,85 грн, у липні 2019 року - 35662,10 грн, у серпні 2019 року - 23420,52 грн, у вересні 2019 року - 53021,94 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що апелянтом ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів щодо порушення відповідачем Закону України №2011-XII та Постанови №704 при визначені за період з 01.03.2018 року по 03.09.2019 рогку розміру та складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме виплати йому у спірному періоді грошового забезпечення не в повному обсязі.

Таким чином, заявлена позивачем сума у розмірі 167151,69 грн недоплаченого грошового забезпечення за спірний період є необґрунтованою та не підтверджується належними доказами, а тому відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити її виплату.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дуди Юлії Михайлівни залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.