Справа № 620/8293/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Вигонрадова Д.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року Справа № 620/8293/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 26 років;

- зобов`язати Відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з довідкою ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03/36-739 від 25.02.2020 в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із 26 років стажу роботи на посаді судді, та здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.

Також у своїй позовній заяві Позивачка просила суд зобов`язати Відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання таким рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі № 620/8347/21, яке набрало законної сили, було зобов`язано Відповідача зарахувати до її стажу роботи на посаді судді, який надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяців, Відповідачем такий стаж був зарахований, але перерахунок її довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням цього стажу не проведений.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання Позивачки має бути розраховано, виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з яких 50% за 20 років роботи + 12 відсотків за 6 повних років роботи на посаді судді понад 20 років.

При цьому суд зазначив, що рішенням суду у справі № 620/8347/21, яке набрало законної сили, Позивачці зараховано до стажу роботи, що надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, тому врахування цього періоду для обчислення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є обов`язковим.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Відповідач зазначає, що рішення суду у справі № 620/8347/21 ним було виконано і що вказаним судом рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області не було зобов`язано здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивачки як судді у відставці, з урахуванням ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», тому її грошове утримання було перераховано в розмірі 58% суддівської винагороди.

Також Апелянт стверджує, що Позивачка не зверталася до нього із заявою про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 та від 16.03.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 02.05.2023.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі № 620/8347/21:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо застосування ОСОБА_1 до стажу роботи, що надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976-01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців, для перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання з 01.09.1976 - 01.07.1980 за спеціальністю «правознавство» в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців для перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020;

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо здійснення з 19.02.2020 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату з 19.02.2020 ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-739, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 620/8347/21 вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо здійснення з 19.02.2020 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 58% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату з 19.02.2020 ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою ТУ ДСА України в Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-739, з урахуванням фактично виплачених сум. Прийнято в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

28.06.2022 Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці.

29.07.2022 Відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що він визнає її стаж на посаді судді 26 років, проте зобов`язання щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням 26 років стажу роботи на посаді судді рішення суду не містить.

Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання довічного грошового утримання судді в належному розмірі, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 № 193-IX (далі - Закон № 193).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом № 1402.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Частиною першою статті 142 Закону № 1402 визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених Законом № 1402, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402 передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 встановлено особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 22 зазначеного розділу передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності Законом № 1402 пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», що набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення», якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом № 1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.

У вказаному рішенні КС України зазначено, що судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, надає підстави стверджувати, що з 19.02.2020 розмір довічного грошового утримання суддів, незалежно від дати виходу у відставку, становить 50% суддівської винагороди з додаванням 2% за кожний рік роботи понад 20-річний стаж на посаді судді.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи рішення суду у справі № 620/8347/21 суддівський стаж ОСОБА_1 становить 26 років 3 місяці 28 днів, а тому з 19.02.2020 її щомісячне довічне грошове утримання підлягає розрахунку, виходячи з розміру 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за наступною формулою: 50% за 20 років роботи + 12% за 6 повних років роботи на посаді судді понад 20 років (тобто по 2% за кожен рік роботи понад зазначений 20-річний строк).

Доводи Апелянта про те, що рішення суду у справі № 620/8347/21 ним було виконано і що вказаним рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області не було зобов`язано здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивачки як судді у відставці, з урахуванням ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», тому її грошове утримання було перераховано в розмірі 58% суддівської винагороди, колегія суддів відхиляє з підстав, зазначених вище.

Разом з тим у контексті аналізу цих та інших доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що предметом спору в цій справі та у справі № 620/8347/21, на яку посилається Апелянт, є різні правовідносини.

При цьому у вказаній справі Позивачка оскаржувала, зокрема дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо визначення розміру її щомісячного грошового утримання судді у відставці за коефіцієнтом 58% без урахуванням певного стажу навчання та взагалі щодо застосування вказаного коефіцієнту за ставкою менше, ніж 90%, вважаючи, що саме 90% мало бути застосовано органом ПФУ, а не будь-який інший коефіцієнт. Втім у частині відповідних позовних вимог постановою апеляційного суду їй було відмовлено і фактично виконання такого судового рішення стосувалося виключно зарахування до суддівського стажу Позивачки певного періоду її професійної діяльності (навчання).

Тож після виконання судового рішення у справі № 620/8347/21 Відповідачу належало вже в межах інших нових правовідносин із Позивачкою, зокрема при розгляді її заяви від 28.06.2022, розрахувати правильний коефіцієнт за наведеною вище судом формулою (50% + 12%), що ним зроблено не було та призвело до виникнення нового спору, який вже й є предметом судового розгляду в цій справі.

Водночас судове рішення у справі № 620/8347/21 має преюдиціальне значення для вирішення цього спору, оскільки ним установлено частину періоду професійної діяльності (навчання) Позивачки, що підлягає зарахуванню до її суддівського стажу, який у свою чергу має значення для вирахування розміру відсоткового коефіцієнту для обчислення її довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому судова колегія наголошує, що визначення Відповідачем розміру довічного грошового утримання Позивачки як судді у відставці за коефіцієнтом 58% не є безпосереднім виконанням судового рішення у вказаній справі, а становить нові правовідносини, які є предметом судового розгляду в цій справі.

Доводи Апелянта про те, що Позивачка не зверталася до нього із заявою про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що відповідна заява Позивачки була зареєстрована ГУ ПФУ в Чернігівській області 28.06.2022 за № 4246/Б-2500-22 і на таку заяву Відповідачем навіть надано відповідь від 29.07.2022 /т.1 а.с. 29-31/, незгода з якою й стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 08 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова