Справа № 260/1657/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/1657/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Орбан Н.Л.,

відповідача: Ужгородська міська рада, представник - Гончарук А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 17 квітня 2023 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, яким просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ІІ сесії VIII скликання Ужгородської міської ради від 02.02.2021 року №85 "Про затвердження детального плану території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи".

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0258, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,01 га., яка була придбана у ОСОБА_2 .

В інтересах попереднього власника земельної ділянки звернувся адвокат із запитом до управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради згідно якого отримав відповідь від 13.09.2021 №238/26.01-22 та рішення Ужгородської міської ради від 02.02.2021 р. №85 «Про затвердження детального плану території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи» та викопіювання містобудівної документації «Детальний план території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи».

Із зазначених документів позивачу стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0258 знаходиться поряд з умовним позначенням №31 (дитячі майданчики).

Представник позивача зазначає, що відповідно з генеральним планом м. Ужгорода 2004р. земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0258 розташована на території за функціональним призначенням по діючому генеральному плану 2004 року, відтак вважає, що проектування детальним планом території розміщення дитячого майданчика поряд з земельною ділянкою позивача не тільки порушує право власності на земельну ділянку його власника, яка сформована до затвердження детального плану, і що не врахував орган місцевого самоврядування, а й те, що розташування дитячого майданчика поряд з охоронною зоною вздовж об`єкту енергетичної системи створює загрозу для дітей, які потенційно будуть користуватися дитячим майданчиком, оскільки генеральним планом міста Ужгорода 2004 року не передбачалося розташування дитячого майданчику поряд з земельною ділянкою, яка перебуває у власності позивача.

Представник позивача вважає, що оскаржуваним рішенням протиправно затверджено детальний план території, в супереч діючої містобудівної документації, та порушує право позивача на використання власної земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів.

Представник позивача у судовому засідання підтримала висунуті позовні вимоги та просила суд такі задовільнити.

Представник відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягаю.

Відзив мотивовано тим, що згідно з викопіюванням з містобудівної документації «Детальним план території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи, затвердженого рішенням II сесії Ужгородської міської ради VIII скликання №85 від 02.02.2021 року на даній території зазначено розташування земельних ділянок та дитячого майданчика, відтак положенням затвердженого детального плану, уточнено положення Генерального плану із зазначенням розташованих житлових, нежитлових, громадських будівель, дитячих та спортивних майданчиків. Відповідна територія являється територією житлової багатоповерхової забудови як і за Генеральним планом міста Ужгород так і за детальним планом території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи.

Представник зазначає, що твердження позивача про те, що протиправно затверджено детальний план території, в супереч діючої документації, що порушує його право на використання земельної ділянки за визначеним цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів є безпідставним, оскільки «цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель)» в розумінні Земельного кодексу України та «функціональне призначення території» в розумінні містобудівної документації, розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм, не є тотожними і однорідними поняттями в регулюванні земельних правовідносин, оскільки в межах певної функціональної території міста, визначеної містобудівною документацією, зокрема генеральним планом міста, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.03.2021 у справі №640/565/19.

Крім того, представник зазначив, що позивач не звертався із заявою до Ужгородської міської ради про внесення змін до детального план території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи» та отримання відмови. Більш того, позивач не звертався і для отримання рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розміщення гаражу, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила суд відмовити позивачу в такому.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0258, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,01 га.

Рішення Ужгородської міської ради від 02.02.2021 р. №85 "Про затвердження детального плану території, обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи", було затверджено містобудівну документацію детальний план території , обмеженої вулицями Капушанською (Перемоги), Льва Толстого, площею Богдана Хмельницького та проспектом Свободи.

Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням протиправно затверджено детальний план території, в супереч діючої містобудівної документації, та порушує право позивача на використання власної земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів, що і слугувало причиною звернення до суду із даною позовною заявою.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038) встановлені правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 3 Закону № 3038 встановлено, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст.4 Закону № 3038 об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються відповідно до: у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону №3038 визначено, що містобудівна документація це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно вимог статті 5 Закону № 3038 Програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №3038 планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Згідно зі ст.17 та п.2 ч.1 ст.1 Закону №3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 19 Закону № 3038 встановлено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Детальний план території визначає:1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем не оскаржується безпосередньо процедура прийняття рішення ІІ сесії VIII скликання Ужгородської міської ради від 02.02.2021 року №85, остання посилається виключно на протиправність рішення в частині затвердження детального плану щодо земельної ділянки, яка належать їй на праві приватної власності.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1. ст.12 Закону № 3038 до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Згідно з ч.6 ст.12 Закону №3038 до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Згідно з п.3 ст.8 Закону № 3038 рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених закономповноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначається Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290 (надалі - Порядок № 290).

Пунктом 4.1. Порядку № 290 встановлено, що рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до п. 4.11. Порядку №290 генеральні плани населених пунктів, плани зонування території та зміни до них затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами.

У той же час, як вбачається із матеріалів справи, позивачка не зверталася до Ужгородської міської ради із заявою про внесення змін до детального плану, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк