Справа № 260/1021/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2023 року м. Ужгород№ 260/1021/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, Київська область, 04050, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної установи «Центр пробації» (далі відповідач), яким просить:

1) відкрити провадження в адміністративній справі;

2) визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації», яка виразилася у відмові зарахувати мені в стаж з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року у календарну вислугу років Державної кримінально - виконавчої служби України;

3) зобов`язати Державну установу «Центр пробації» зарахувати мені строк перебування на посаді інспектора (фахівця) вільного найму у строк служби Державної кримінально - виконавчої служби України, а саме з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року;

4) зобов`язати Державну установу «Центр пробації» виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (а.с.1-14).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним, що майора внутрішньої служби ОСОБА_1 наказом Державної установи «Центр пробації» за № 628/к від 22.11.2022р. «Про особовий склад», відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 25 листопада 2022 року звільнено з посади начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області. Вислуга років у календарному обчисленні становить 9 (дев`ять) років 00 (нуль) місяців 25 (двадцять п`ять) днів, у пільговому обчисленні 12 (дванадцять) років 01 (один) місяць 03 (три) дні. Позивач вважає протиправними дії відповідача в частині не зарахування до його трудового стажу перебування на посаді інспектора (фахівця) вільного найму в період з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року. Також позивач зазначає, що йому підлягає виплаті одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, оскільки його було звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. У зв`язку з вищезазначеним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.53, 54).

У подальшому представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що Наказом Відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області від 30.10.2013 № 125 о/с Позивача було звільнено з посади інспектора (фахівця по вільному найму) Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області 31.10.2013 за власним бажанням (ст.38 КзПП України). У подальшому, позивача було призначено на посаду інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області. Наказом Державної пенітенціарної служби України від 01.12.2013 № 96/ос-13 позивачу було присвоєно спеціальне звання «лейтенант внутрішньої служби». Згідно з наказом Державної установи «Центр пробації» від 22.11.2022 № 628/к майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-010333), начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) 25 листопада 2022 року. Відтак, позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01.11.2013 по 25.11.2022 р. На день звільнення вислуга років позивача становить у календарному обчисленні - 09 років 00 місяців 25 днів.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки:

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Аналогічна правова норма міститься у спеціальному законодавстві, а саме - в абзаці 2 пункту 1 розділу 3 наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України».

Посилання Позивача на інші норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 відповідач вважає недоречними, адже ці норми регулюють порядок обчислення вислуги років для призначення та виплати пенсії.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 11.09.2012р. № 1352/5 «Про затвердження Переліку посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України, та умови зарахування їм часу перебування на цих посадах для визначення стажу служби» посада позивача відносилась до посад, час яких зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу із розрахунку один місяць роботи за один місяць служби в календарному обчисленні з дня призначення на відповідну посаду.

Аналогічні висновки викладені у листі Міністерства юстиції України за результатами розгляду звернення позивача.

Ураховуючи вищевикладене, у Центру пробації відсутні правові підстави для зарахування до календарної вислуги років перебування позивача на посаді інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області (без присвоєння спеціального звання), а отже і вимога позивача щодо виплати йому грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є передчасною.

У зв`язку з вищезазначеним просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с.57, 58).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18 липня 2011 року був прийнятий на посаду інспектора (фахівця по вільному найму) Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Закарпатській області, що підтверджується наказом ВДЦУПВП в Закарпатській області за № 108 о/с від 18 липня 2011 року (а.с.45, 46).

Так, 31 жовтня 2013 року позивач звільнений з посади (фахівця по вільному найму) інспектора Ужгородського міського відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області за власним бажанням (ст. 38 КЗпП) наказом ВДЦУПВП в Закарпатській області, що підтверджується наказом № 125 о/с від 30 жовтня 2013 року (а.с.47-49).

Як вбачається зі змісту наказу ВДЦУПВП в Закарпатській області № 125 о/с від 30 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 з 01 листопада 2013 року призначений (на атестовану посаду) інспектором міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу виконавчої інспекції відділу Державної пенітенціарної служби в Закарпатській області (а.с.47-49).

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 01 грудня 2013 року за № 96/ОС-13 позивачеві присвоєно первинне спеціальне звання начальницького складу лейтенант внутрішньої служби (а.с.50).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 01 листопада 2013 року по 25 листопада 2022 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на різних посадах, починаючи від інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу ДПтС України в Закарпатській області в спеціальному званні лейтенант внутрішньої служби до начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, в спеціальному званні майор внутрішньої служби.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 , начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області попереджено, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України за № 3854 від 14 вересня 2022 року категорію його посади, яка заміщувалася особами начальницького складу, змінено на категорію посад, яка заміщується працівниками, що працюють за трудовим договором у зв`язку з цим, та на підставі частини першої статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VII) позивача буде звільнено зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВС України) не раніше як через два місяці з дня ознайомлення з даним попередженням, у відповідності до п. 4 частини першої ст. 77 Закону України № 580-VIII, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (а.с.23).

Так, Наказом Державної установи «Центр пробації» від 22 листопада 2022 року № 628/к ОСОБА_1 , відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 25 листопада 2022 року звільнено з посади начальника Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області. Вислуга років у календарному обчисленні становить 9 (дев`ять) років 00 (нуль) місяців 25 (двадцять п`ять) днів, у пільговому обчисленні 12 (дванадцять) років 01 (один) місяць 03 (три) дні (а.с.19).

Також, згідно довідки на військовозобов`язаного, звільненого з військової служби у військовому формуванні, утвореному відповідно до законів, крім Збройних Сил України, а також із служби в органах Національної поліції, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку та Державної кримінально-виконавчої служби України, виданої начальником відділу по роботі з персоналом Державної установи «Центр пробації» за № 4236/10/10.01-22 від 28 листопада 2022 року, солдату запасу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому, що він з 18 липня 2011 року по 25 листопада 2022 року перебував на службі в Державно кримінально-виконавчій службі України (а.с.20).

Відповідно до п.п. 1, 2 та 5 п. 1 розділу III Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року за № 925/5 у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше, особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України за №393 від 17 липня 1993 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, Національному антикорупційному бюро, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, начальницьким складом Національного антикорупційного бюро за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджених відповідно центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, та Національним антикорупційним бюро;).

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону (особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально- виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту), до вислуги років зараховуються, в тому числі, час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро,

Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Аналогічна норма перебачена п. «и» статті 17 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам; військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б-д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , 07 жовтня 2022 року на адресу Державної установи «Центр пробації» направлено заяву, щодо зарахування йому строку перебування на посаді інспектора (фахівця вільного найму) у строк служби, а саме період з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року.

Листом Державно установи «Центр пробації» від 09 грудня 2022 року № 4620/10/Ян-22 було повідомлено, що Державну установу «Центр пробації» створено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року № 655-р «Про утворення Державної установи «Центр пробації»» і скільки зазначена установа не є правонаступником Державної пенітенціарної служби України надати відповідь на порушене питання не вбачається можливим.

Також позивачем була направлена заява в Міністерство юстиції України з приводу того чи займана ним посада була переведена в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби, та зарахувати строк перебування на посаді інспектора (фахівця) вільного найму у строк служби, а саме: в період з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року.

Листом Міністерства юстиції України від 24 жовтня 2022 року № 98138/1-24844/148 ОСОБА_1 було повідомлено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах та установах Державної кримінально-виконавчої служби України. Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, визначаються статтею 17 Закону та пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова). Згідно з абзацом 13 пункту 1 Постанови до вислуги років зараховується час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, Національному антикорупційному бюро, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, начальницьким складом Національного антикорупційного бюро за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджених відповідно центральними органами виконавчої влади, 2 що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, та Національним антикорупційним бюро. Перелік посад службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби України (далі Перелік), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 вересня 2012 року № 1352/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 вересня 2012 року за № 1578/21890. Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 Переліку посада «інспектор» віднесена до посад, час перебування на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу із розрахунку один місяць роботи за один місяць служби в календарному обчисленні з дня призначення на відповідну посаду.

Також, як вбачається із матеріалів справи позивачем була направлена заява до комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу зарахування ОСОБА_1 строк перебування на посаді інспектора (фахівця) вільного найму у строк служби, а саме: в період з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року та отримання завірених організаційно-штатних питань по кримінально-виконавчій інспекції в період 18.07.2011р. по 31.10.2013р..

Листом комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України було повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 697-р «Питання Міністерства юстиції Державна пенітенціарна служби України припинила виконання покладених на нею функцій і повноважень з передачею їх до Міністерства юстиції України. Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2016 року № 348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державною пенітенціарною службою та утворення територіальних органів Міністерства юстиції ліквідовано відділ ДПтС України в Закарпатській області правонаступником якого визначено Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Архипенка, 1, м. Львів, 79005). На даний час юридичну особу відділу ДПтС України в Закарпатській області припинено, а архівні документа штатного та тривалого термінів зберігання, що утворилися в процесі діяльності апарату ДПтС України, в установленому порядку передані до Галузевого державного архіву Міністерства юстиції у сфері виконання кримінальних покарань та пробації (поштова адреса: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115; e-mail: ). Відповідно, архівні документа відділу ДПтС України в Закарпатській області передано на зберігання до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (а.с.22).

Позивачем також була направлена заява до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з приводу підтвердження, чи моя посада була переведена в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державної кримінально-виконавчої служби, в разі підтвердження зарахувати позивачу строк перебування на посаді інспектора (фахівця) вільного найму у строк служби, а саме з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року.

Згідно повідомлення, яке надійшло із Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за № 5к/вих/8/6698 від 26.10.2022 року було повідомлено наступне, що відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Положення про Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі - ЗМУ МЮ), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.04.2022 №1417/5, ЗМУ МЮ не наділене правом надавати роз`яснення та тлумачити постанови Кабінету Міністрів України та накази Міністерства юстиції України. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» та наказу ЗМУ МЮ від 05.10.2020 №179/ОД-20 «Про затвердження інструкції з діловодства» ЗМУ МЮ може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ньому. На підставі викладеного, для отримання належним чином завірених копій наказів Державної пенітенціарної служби України пропонуємо Вам звернутися до Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81) (а.с.26).

13 січня 2023 року за вих.№ 5к/вих./275-ВС надійшло повторне повідомлення з Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про те, що питання зарахування до вислугу років часу перебування на посадах службовців Державної кримінально-виконавчої служби України, серед інших нормативно-правових документів, регламентовані наказом Міністерства юстиції України від 11.09.2021 року № 1352/5 в редакції від 01.12.2020 року, «Про затвердження Переліку посад службовців Державно кримінально-виконавчої служби України, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом Державно кримінально-виконавчої служби України, та умови зарахування їм часу перебування на цих посадах для визначення стажу служби» (а.с.25).

06 січня 2023 року з Генеральної дирекції ДКВС України за № 51 позивачеві надійшли засвідчені належним чином копії наказів Державної пенітенціарної служби України, які стосуються організаційно-штатних питань по кримінально- виконавчій інспекції відділу ДпТС України в Закарпатській області за період з 18.07.2011 року по 30.10.2013 року (а.с.27-44).

У постанові № 819/1726/16 від 16.06.2022 Верховний Суд у складі колеги суддів Касаційного адміністративного суду погодився з рішеннями першої та апеляційної інстанції, залишивши без змін ці рішення, задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, який звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, яка виразилась у відмові зарахувати позивачу до вислуги років обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, часу попередньої роботи в органах державної податкової служби з 17.10.1995 року по 26.12.1999 року та в Бородянській райдержадміністрації з 27.11.2007 року по 31.03.2008 року, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області зарахувати позивачу до вислуги років обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, час попередньої роботи в органах державної податкової служби з 17.10.1995 року по 26.12.1999 року та в Бородянській райдержадміністрації з 27.11.2007 по 31.03.2008 року. У відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність (рішення Конституційного суду України від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Необхідно зауважити, що Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» від 6 липня 1999 poкy N 8-рп/99 зазначив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей». Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Конституційний Суд України зазначає, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію» про «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів рішення Конституційного Суду України від 20.03.20022 № 5 - рп/2002).

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. (Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).

Відповідно до ст.ст. 3, 6, 8, абз. 5 ст. 17, 19, 21, 22, 46, 55, 58 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією щ законами України.

Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статей 2, 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та третьої статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 6 КАС України). Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) України визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) - як джерело права. Аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, відповідно до якої при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації».

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, Київська область, 04050, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації», щодо відмови у зарахуванні до календарної вислугу років ОСОБА_1 в Державній кримінально-виконавчої служби України період роботи з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року на посаді інспектора (фахівця) вільного найму роботи.

3. Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» зарахувати до календарної вислугу років ОСОБА_1 строк служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді інспектора (фахівця) вільного найму, в період з 18.07.2011 року по 31.10.2013 року.

4. Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

5.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, Київська область, 04050, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець