Справа № 260/3245/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

09 травня 2020 рокум. Ужгород№ 260/3245/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В. розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, ), в особі представника Дідковської Дарини Юріївни (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про повернення набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2023 року Департамент патрульної поліції, через уповноваженого представника Дідковську Дарину Юріївну звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить зобов`язати ОСОБА_1 повернути кайданки металеві БР-М-92 № ВІ 145397 з двома ключами; балон аерозольний «Кобра-1», бронежилет 2 класу захисту «Страж-ТТ/ПМ» № КІ 0516, палицю гумову «ПГ-М»; бронежилет «АРМІС» 6 класу «ТУ У. 13.9-1:2020» № а0609; комплект протиударного захисту «Робокоп Ш-315/А» № Р 628; пластикові одноразові стримуючі засоби; протигаз «ГШР»; змінні фільтри для протигаза «ГШР».

Приписами ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з заявлених позовної вимог, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_1 повернути кайданки металеві БР-М-92 № ВІ 145397 з двома ключами; балон аерозольний «Кобра-1», бронежилет 2 класу захисту «Страж-ТТ/ПМ» № КІ 0516, палицю гумову «ПГ-М»; бронежилет «АРМІС» 6 класу «ТУ У. 13.9-1:2020» № а0609; комплект протиударного захисту «Робокоп Ш-315/А» № Р 628; пластикові одноразові стримуючі засоби; протигаз «ГШР»; змінні фільтри для протигаза «ГШР».

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Департаментом патрульної поліції не зазначено жодної норми права, на підставі якої йому як суб`єкту владних повноважень надано право звертатися до адміністративного суду з такими позовними вимогами.

Позивач посилається, що згідно наказу ДПП від 01.03.2022 року №567 о/с, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону тактико-оперативного реагування УПП у м. Києві ДПП сержант поліції Ністор Михайло Іванович звільнений зі служби в поліції. Разом з тим, при звільненні державне майно отримане ОСОБА_1 для виконання службових обов`язків, до управління патрульної поліції у м. Києві ДПП повернуто не було. Позивач, обґрунтовуючи належність справи до адміністративної юрисдикції, зазначає про те, що зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Водночас, п.5 ч.1 ст.19 КАС України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Зазначений спір не є публічно-правовим з огляду на те, що законом не передбачено права суб`єкта владних повноважень звертатись до адміністративного суду про зобов`язання особи повернути безпідставно набуте майно, на відміну від права стягувати в судовому порядку в суді адміністративної юрисдикції вартість предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився, що передбачено приписами Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 вересня 2017 року № 772.

Посилання позивача на те, що вказане майно набуто відповідачем під час проходження ним публічної служби, не нівелює факту того, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено право звернення Департаменту до адміністративного суду з такими позовними вимогами на виконання владної управлінської функції, у тому числі і Інструкцією з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України.

При цьому норма п.5 ч.1 ст.19 КАС України є спеціальною стосовно норми п.2 ч.1 ст.19 КАС України, адже позивачем у спірних правовідносинах виступає саме суб`єкт владних повноважень.

Крім того, стаття 46 КАС України визначає, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За частиною 5 цієї статті КАС визначено чітко підставі, коли громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Водночас, якщо позивач вважає, що відповідачем безпідставно набуто вказане майно, він може звернутися до суду про захист своїх майнових прав у порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року Суд підкреслив, що юридична конструкція «згідно із законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. Мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні міри захисту проти довільного втручання публічної влади в здійснення прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частина 1 ст.19 ЦПК України визначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, такі вимоги повинні розглядатись за правилами цивільного процесуального законодавства.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, з наведених вище мотивів у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Роз`яснити позивачу його право звернутися з даними вимогами у порядку, визначеному ЦПК України.

3.Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.В.Скраль