Справа № 200/780/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року Справа№200/780/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №310 від 5 листопада 2022 року по особовому складу;

- поновлення на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач обіймає посаду водія військової частини НОМЕР_1 , під час виконання службових обов`язків у квітні 2022 року потрапив у ДТП та отримав травми. Позивач вказав, що з міста ДТП він був евакуйований до військово-медичного госпіталю та грудень 2022 року знаходився в лікувальних закладах Міністерства оборони України та комунальних медичних закладах, проте за цей період грошове забезпечення не виплачувалось. У період з грудня 2022 року по січень 2023 року, через свого представника, намагався з`ясувати обставини, щодо не виплати грошового забезпечення, проте відповіді на адвокатські запити не отримав. При цьому, у лютому 2023 року, під час перевірки співробітниками поліції на блокпосту було встановлено, що він перебуває в «оперативному розшуку» як виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 25 травня 2022 року, як такий, що залишив військову частину. Вважає, що оскаржуваний наказ прийнято не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки позивача звільнено під час тимчасової непрацездатності.

Разом із позовної заявою подана заява про поновлення строку звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що 17 квітня 2022 року солдат ОСОБА_2 самовільно залишив пункт дислокації військової частини НОМЕР_1 , про що у частині було призначено та проведено відповідне службове розслідування. За наслідками проведеного службового розслідування, на підставі п. 14 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, зараховано у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, до повернення військовослужбовця у частину. При цьому, 25 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_2 за ознаками 4 статті 408 Кримінального кодексу України. Відповідач вказав, що відповідно до п. 144-1, 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військову службу солдата ОСОБА_1 призупинено з 25 травня 2022 року.

Відповідач звернув увагу, що позивачем не додано до позовної заяви жодного належного доказу на обґрунтування правомірності залишення ним військової частини 17 квітня 2022 року (зокрема щодо виконання ним наказів/розпоряджень свого командира), виконання ним службових обов`язків на власному автомобілі, правомірність його відсутності у частині починаючи з 17 квітня 2022 року, особливо у періоди після лікування у медичних закладах. Також відповідач наголосив, що позивача не звільнено з військової служби у розумінні ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок ті військову службу», а спірним наказом №310 від 5 листопада 2022 року військову службу ОСОБА_1 було призупинено на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок ті військову службу».

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 1 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України у виді ID-картки № НОМЕР_2 від 01 вересня 2022 року. Згідно з відомостями єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №73 від 11 березня 2021 року солдата ОСОБА_2 зараховано на посаду водія 3 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 квітня 2022 року № 0000272, що міститься в матеріалах службового розслідування, 18 квітня 2022 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди між м. Курахове та с. Новоселидівка військовослужбовця 54-ої бригади ОСОБА_2 , доставлено до травмпункту м. Курахове.

В матеріалах справи наявні копії медичних виписок, що підтверджують знаходження позивача на лікуванні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, з 18 квітня 2022 року по 27 квітня 2022 року військовослужбовець ОСОБА_2 знаходився на лікуванні в Дніпровському ОКЛ ім. Мечнікова, що підтверджується випискою із картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №Е4020 від 28 квітня 2022 року.

З 28 квітня 2022 року по 3 травня 2022 року позивач знаходився на лікуванні у відділенні торакальної хірургії КНП «ВОКЛ ім. М.І Пирогова» м. Вінниця, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №6385 від 3 травня 2022 року.

З 4 травня 2022 року по 1 липня 2022 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у військовому госпіталі Міністерства оборони України в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

1 липня 2022 року позивачем пройдено військово-лікарську комісію при військовому госпіталі Міністерства оборони України в/ч НОМЕР_3 , за висновками якої на підставі статті 8 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (при цьому в матеріалах справи відсутні докази надання солдату ОСОБА_1 відпустки за рекомендацією військово-лікарської комісії).

З 29 вересня 2022 року по 13 жовтня 2022 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у відділенні реабілітації КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня».

З 28 листопада 2022 року по 30 грудня 2022 року позивач знаходився на лікуванні у відділенні кістково-гнійних інфекцій КНП «Міська лікарня №9» ЗМР м. Запоріжжя.

При цьому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 липня 2022 року №1679 призначено службове розслідування стосовно дезертирства солдата ОСОБА_3 .

Так, у період з 9 липня 2022 року по 26 липня 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування, за результатами якого 26 липня 2022 року складено акт про службового розслідування стосовно дезертирства солдата ОСОБА_3 .

За висновками зазначеного вище акта, слідує, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 17 квітня 2022 року близько 22 годин 40 хвилин, збивши шлагбаум та виїхав за межі тилового табірного збору, що знаходиться за адресою: село Новоселідівка Мар`їнського району Донецької області без зброї та боєприпасів, солдат ОСОБА_2 , водій 1 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , аргументуючи це необхідністю вивезти свою сім`ю, яка знаходиться в небезпеці на окупованій збройними силами Російської Федерації території, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На мобільний телефон не відповідав.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 квітня 2022 року № 0000272 наданого відділом поліції № 2 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області стало відомо, що після виїзду за межі тилового табірного збору, що знаходиться за адресою: село Новоселидівка Мар`їнського району Донецької області, солдат ОСОБА_2 в ніч з 17 квітня 2022 року на 18 квітня 2022 року потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на автодорозі між селом Новоселидівка, Мар`їнського району Донецької області та містом Курахове Мар`їнського району Донецької області не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на бетонний блок, в результаті чого травмувався та був доставлений до травмпункту міста Курахове Мар`їнського району Донецької області. Про дані події старшим лейтенантом ОСОБА_4 були зроблені доповіді командиру 2 самохідного артилерійського дивізіону підполковнику ОСОБА_5 , та надані довідки-доповіді оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 3 травня 2022 року № 6385 виданої відділенням торакальної хірургії обласної Вінницької лікарні імені І.М. Пирогова встановлено, що солдат ОСОБА_6 отримав травмування, а саме: Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Перелом лівого скроневого відростка нижньої щелепи. Рвані рани щоки та підборіддя. Закрита травма грудної клітини. Перелом хрящової частини правої реберної дуги. Синдром травматичний. Закритий перелом обох кісток правої гомілки. Уламковий перелом основної фаланги І пальця лівої стопи. Поперечний уламковий перелом основи основної фаланги II пальця лівої стопи. Поперечний перелом дистального епіметафіза ІІ-ІУ плеснових кісток лівої стопи.

Відповідно до абзацу 9, пункту 11, розділу II, Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2021 року № 332, а саме самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, встановлено, що травми отримані солдатом ОСОБА_7 не пов`язані з проходженням військової служби.

Водій 1 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , чим ухилився від виконання обов`язків військової служби.

Такі дії солдата ОСОБА_3 стались через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_8 в період з 17 квітня 2022 року по дату закінчення службового розслідування, перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав. Військову частину НОМЕР_1 залишив без зброї та боєприпасів.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 травня 2022 року, №0000338 наданого першим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську на солдата С. Сайця 25 травня 2022 року відкрито кримінальне провадження № 0000338. Правова кваліфікація кримінального правопорушення частина 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26 липня 2022 року № 416 про підсумки службового розслідування стосовно дезертирство солдата ОСОБА_3 наказано:

За самовільне залишення в/ч НОМЕР_1 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статей 1, 3, 4 дисциплінарного статуту Збройних Сил України водій 1 розрахунку 1 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 оголосити «СУВОРУ ДОГАНУ», утримати премію та додаткову грошову допомогу за квітень 2022 року у повному обсязі як надміру виплачену.

Вважати травми, а саме: «Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Перелом лівого скроневого відростка нижньої щелепи. Рвані рани щоки та підборіддя. Закриту травму грудної клітини. Перелом хрящової частини правої реберної дуги. Синдром травматический. Закритий перелом обох кісток правої гомілки. Уламковий перелом основної фаланги І пальця лівої стопи. Поперечний перелом дистального епіметафіза ІІ-ІV плеснових кісток лівої стопи» такими що отриманні солдатом ОСОБА_7 після самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Заступнику командира морально-психологічного забезпечення 2 самохідного артилерійського дивізіону ст. лейтенанту В. Носику копії матеріалів службового розслідування направити в територіальне управління Державного бюро розслідувань м. Краматорська для прийняття правового рішення.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 310 від 5 листопада 2022 року солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину 17 квітня 2022 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 5 листопада 2022 року № 212-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні з 25 травня 2022 року. Виключено зі списків особового складу з 25 травня 2022 року.

При цьому, у зв`язку з невиплатою грошового забезпечення з квітня 2022 року позивач 27 грудня 2022 року направив засобами електронного зв`язку (на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошового забезпечення за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року.

28 грудня 2022 року, 9 січня 2023 року та 27 січня 2023 року представник позивача, адвокат Романенко О.В., направив засобами електронного зв`язку (на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до військової частини адвокатський запит щодо надання довідки про суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 та матеріалів службового розслідування.

Відповіді адвокат та позивач не отримали.

При цьому ненадання відповіді не є предметом розгляду даної справи.

Як зазначає позивач у адміністративному позові, про увільнення його від займаної посади йому стало відомо 12 лютого 2023 року від співробітників поліції під час перевірки на блокпосту в м. Запоріжжя.

Вважаючи наказ командира військової частини про звільнення ОСОБА_1 з військової служби протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Стосовно клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Так, разом з адміністративним позовом подано клопотання про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якого зазначено про неможливість своєчасно звернутися до суду, оскільки позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах, що підтверджується медичними виписками.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі Іліан проти Туреччини вказано, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

З метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Так, указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Згідно зп. 144-1 Положення, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

При цьому, пунктом 144-4 Положення визначено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною 1 статті 85 Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу-також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Положеннями статті 85 Статуту врегульовано, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Статтею 86 Статуту визначено, що у разі повної доведеності вини військовослужбовця командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 87 Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Також, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку зазначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Отже, враховуючи наведені вище положення, суд зазначає наступне:

- військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишають військову частину або місце служби, дезертирують із Збройних Сил України або добровільно здаються в полон, призупиняється з дня, коли відомості про самовільне залишення військової частини, дезертирство або здачу в полон внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це стає можливим на підставі заяви та повідомлення командира (начальника) військової частини про скоєння кримінального правопорушення військовослужбовцем;

- військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад і вважаються особами, які не виконують обов`язків військової служби. У цей період контракт про проходження військової служби, а також виплати та забезпечення (грошове, продовольче, речове тощо) для таких військовослужбовців призупиняються;

- час призупинення військової служби не зараховується до строку військової служби, виплати у військовому званні та до виплати років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії;

- військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не мають права на пільги та соціальні гарантії, які передбачені законодавством для військовослужбовців.

Тобто, у випадку самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини 4 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, має бути проведено службове розслідування.

Так, згідно з матеріалами справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 9 липня 2022 року №1679 про призначення службового розслідування стосовно дезертирства солдата ОСОБА_3 . Службове розслідування проведено у період з 9 липня 2022 року по 26 липня 2022 року. За результатами службового розслідування 26 липня 2022 року складено акт про службове розслідування стосовно дезертирства солдата ОСОБА_3 .

За підсумками службового розслідування стосовно дезертирства солдата ОСОБА_3 командиром військової частини НОМЕР_1 26 липня 2022 року видано наказ №416 яким за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статей 1, З, 4 дисциплінарного статуту Збройних сил України солдату ОСОБА_9 наказано оголосити «сувору догану», утримати премію та додаткову грошову винагороду за квітень 2022 року у повному обсязі, як надмірно виплачену. Вважати травми, такими що отримані солдатом ОСОБА_7 , після самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Також зобов`язано направити копії матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань міста Краматорськ для прийняття правового рішення.

5 листопада 2022 року видано наказ №310, яким на підставі п. 14 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, зараховано у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, до повернення військовослужбовця у частину.

Тобто дисциплінарне стягненя накладене на солдата ОСОБА_1 в порядку та в межах строку визначеного положеннями статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Суд звертає увагу, що частина 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" містить положення військової служби для військовослужбовця, які самовільно залишили військову частину або місце служби, дезертирували із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, призупиняється.

Це положення встановлює правові наслідки для військовослужбовців, які порушують вимоги законодавства про військову службу України. Такі вчинки вважаються серйозними порушеннями дисципліни та військового обов`язку, і можуть мати негативний вплив на бойовий потенціал Збройних Сил України.

За дезертирство та самовільне залишення військової частини або місця служби передбачені кримінальні санкції, зокрема відповідно до статті 408 Кримінального кодексу України. Однак призупинення військової служби для таких осіб є необхідним заходом для забезпечення дисципліни в Збройних Силах України та збереження військового потенціалу.

Посилання позивача на те, що наказ №310 від 5 листопада 2022 року був прийнятий не у порядок та спосіб, визначений чинним законодавством не знайшло свого відображення під час розгляду справи.

Судом встановлено, що відповідач, при проведенні службового розслідування та прийняття спірного наказу діяв у межах та на підставі діючого законодавства. Відповідачем, під час службового розслідування, правомірно доведено факт самовільного залишення військової частини, були надані рапорти та пояснення, якими підтверджується даний факт. Крім того, 25 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_2 за ознаками 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Також посилання позивача на те, що під час проведення службового розслідування він перебував на постійному лікуванні в медичній установі Міністерства оборони України не підтверджується наявними доказами у справі, оскільки, у період з 2 липня 2022 року по 28 вересня 2022 року (період проведення службового розслідування з 9 липня 2022 року по 26 липня 2022 року) місце перебування ОСОБА_1 було невідоме та саме в цей період позивач мав змогу звернутися до військової частини та надати пояснення, щодо залишення військової частини 17 квітня 2022 року.

При цьому, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу (наказу, розпорядження) яким би підтвердився факт, що 17 квітня 2022 року при вчинені дорожньо-транспортної пригоди, він виконував службові обов`язки такі докази відсутні в матеріалах справи.

Крім того, суд зазначає, що після отримання лікування та виписки з медичних установ, та станом на час подання позову та відзиву на адміністративний позов ОСОБА_2 так і не з`явився до військової частини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 310 від 5 листопада 2022 року є правомірним, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень Закону України Про судовий збір розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв