Справа № 420/17870/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9460-54 від 08.09.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9460-54 від 08.09.2021 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що в 2012 році він зареєструвався як фізична особа-підприємець, проте з 2012 року підприємницьку діяльність не здійснює, доходу від такої діяльності не отримує і не отримував, а з 1991 року працює за наймом до теперішнього часу. Позивач зазначає, що був та залишається на теперішній час застрахованою особою та єдиний внесок за нього регулярно сплачували роботодавці. На думку позивача, протягом періоду, за який винесена спірна вимога про сплату боргу (2017-2021 роки), єдиний соціальний внесок сплачений роботодавцем, що свідчить про протиправність та наявність підстав для скасування вимоги про сплату боргу № Ф-9460-54 від 08.09.2021 року.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки на підставі даних ІС «Податковий блок» позивачу у інтегрованій картці платника по коду платежу «Для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» проведено в автоматичному режимі нарахування ЄВ за 2017-2020 роки та нараховано відповідно наданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 17.08.2021 р. № 35228043 за 4 квартал 2020 року (грудень). Загальна заборгованість станом на дату формування вимоги 08.09.2021 року - 38888,74 грн.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2012 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області як платник податків.

08.09.2021 року Головне управління ДПС в Одеській області склало та направило на податкову адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9460-54, якою повідомило про наявність у платника єдиного внеску станом на 31.08.2021 року заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) у загальній сумі 38888,74 грн., що включає 38888,74 грн. недоїмки.

Відповідно до п.2, п.3, п.5 та п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.1 та п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно з п.2 та п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Порядок обміну інформацією між податковими органами та органами державної виконавчої служби визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику.

У випадках, зазначених в абзаці одинадцятому цієї частини, податковий орган також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Суд зазначає, що особа, яка провадить господарську діяльність зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому ж випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Тобто, інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДПС як фізичні особи-підприємці, однак дану діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо такою особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Зі зміст матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у податковий період (2017-2020 роки) перебував в трудових відносинах та працював в наступних підприємствах: у період з 03.09.2015 року по 24.07.2017 року працював на посаді водія у СП «ВЕККА», у період з 08.08.2017 року по 05.10.2017 року працював на посаді водія у ТОВ «Ламан Транс-Експрес», у період з 26.10.2017 року по 27.04.2018 року працював на посаді водія у ТОВ «ЛАТТЕПС», у період з 24.09.2018 по 31.05.2019 року працював на посаді водія у ТОВ «ГЕРМЕС (ТРАК)», у період з 01.07.2019 року по 31.10.2020 року працював на посаді водія в ТОВ «ДРАЙВ»; у період з 14.01.2021 року по 31.11.2021 року працював на посаді водія у ТОВ «ДРАЙВ».

Під час розгляду справи суд встановив, що Головне управління ДПС в Одеській області здійснювало нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску у сумі 35588,74 грн. за період з 2017-2020 роки виходячи з розміру мінімального страхового внеску після внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо порядку нарахування єдиного соціального внеску фізичними особами-підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного року, про що було сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 року № Ф-9460-54.

Як вказує позивач, він фактично 20.07.2021 року дізнався про виконавче провадження, відкрите на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 року № Ф-9460-54 у сумі 35588,74 грн.

Після цього, 24.09.2021 року позивач, не погоджуючись з податковою вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 року № Ф-9460-54, звернувся до суду з метою її оскарження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі № 420/17716/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області було задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 09.11.2020 року № Ф-9460-54 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 35588,74 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року у справі № 420/17716/21 набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 року.

Суд в своєму рішенні від 08.02.2022 року у справі № 420/17716/21 встановив, що страхові внески за позивача в спірний податковий період сплачувались роботодавцями як за найманого працівника, тому з метою уникнення подвійної сплати страхового внеску суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною та скасування вимоги від 09.11.2020 року № Ф-9460-54 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 35588,74 грн.

Крім того, суд встановив, що 17.08.2021 року ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець подав до податкового органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки, в яких самостійно визначив суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, та суму нарахованого єдиного внеску за цей період у розмірі 38888,74 грн.

Згідно з п.1, п.12 та п.16 Розділу 2 Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 року № 435, звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів: в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника та скріплений печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти; надсилання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення за умови, що у страхувальника кількість застрахованих осіб не перевищує п`яти.

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства зобов`язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність.

Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Відповідно до п.2 Розділу 3 зазначеного Порядку фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Згідно з п.1 Розділу 4 вказаного Порядку звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, Головне управління ДПС в Одеській області за фактом надходження 17.08.2021 року від позивача звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки здійснило йому нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску за цей період у сумі 38888,74 грн., про що й було сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2021 року № Ф-9460-54 станом на 31.08.2021 року.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що Головне управління ДПС в Одеській області здійснило нарахування ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 38888,74 грн. за період з 2017-2020 роки не виходячи з розміру мінімального страхового внеску після внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо порядку нарахування єдиного соціального внеску фізичними особами-підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного року, а на підставі поданих звітів фізичної особи-підприємця про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки.

Тобто, перебування позивача в трудових відносинах в період 2017-2020 роки та сплата ЄСВ роботодавцем в даному випадку не має відношення до сплати ЄСВ, самостійно визначеного позивачем як фізичною особою-підприємцем виходячи із отриманих сум доходу.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що роботодавці позивача за податковий період 2017-2020 року здійснювали сплату за ОСОБА_1 як за найману особу ЄСВ.

Однак, ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець не здійснив оплату ЄСВ після його самостійного нарахування на підставі звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки, що також підтверджується наданими індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5.

За таких обставин, на думку суду, в даному випадку відповідач правомірно та обґрунтовано виніс 08.11.2021 року вимогу № Ф-9460-54 з метою стягнення з позивача недоїмки з єдиного внеску, яка утворилася внаслідок несплати ним самостійно визначених зобов`язань зі сплати єдиного внеску за 2017-2020 роки.

Що стосується посилань позивача, що ним було подану скаргу на спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2021 року № Ф-9460-54, однак у відведені законодавством терміни відповідь на скаргу не надходила тому він вважає, що скаргу було задоволено на його користь, то суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, положеннями ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

З матеріалів справи вбачається, що скарга на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2021 року № Ф-9460-54 на суму 38888,74 грн. була направлена ОСОБА_1 засобами поштового до Головного управління ДПС в Одеській області за адресою: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044.

Тобто, ОСОБА_1 було порушено порядок подання скарги на вимогу про сплату єдиного внеску, оскільки така скарга була подана до податкового органу, який її видав, а не до податкового органу вищого рівня, як то передбачено положеннями ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Також, ОСОБА_1 фактично було подано скаргу на самостійно визначене ним зобов`язання зі сплати єдиного внеску, що суперечить положенням ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.09.2021 року № Ф-9460-54 на суму 38888,74 грн. прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 77, 90, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9460-54 від 08.09.2021 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.