Справа № 240/4976/23
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/4976/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченко Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. від 13.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 гривень у ВП № 69067117.

В обґрунтування позову вказано, що спірною постановою на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 по справі № 240/5206/21 без поважних причин. Таку постанову вважає протиправною, оскільки підстави для її прийняття, передбачені статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження", відсутні.

Ухвалою від 03 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13 березня 2023 року.

13.03.2023 судове засідання було відкладено на 23.03.2023, оскільки сторони не були належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

23.03.2023 справа була знята з розгляду у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою на території Житомирської області. Судове засідання було відкладено на 03.04.2023.

29 березня 2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення її до участі в адміністративній справі № 240/4976/23 в якості третьої особи.

03.04.2023 судове засідання було відкладено на 13.04.2023 у зв`язку із заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення судового засідання.

06.04.2023 відповідачем було надано відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що у мотивувальній частині судового рішення у справі № 240/5206/21 було чітко вказано, що перерахунок призначеної позивачу ОСОБА_1 пенсії має здійснюватися за кожний рік стажу роботи понад 15 років для жінок шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік, але не менше 75% заробітку. Вказані обставини спростовують твердження позивача щодо того, що судове рішення по справі № 240/5206/21 виконано ним в повному обсязі у відповідності до мотивувальної та резолютивної частин, оскільки самим позивачем не заперечується факт того, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 розмір її пенсії зменшився, а тому виплати здійснюються у попередньому розмірі. Також з огляду на ці ж обставини, відповідач вважає безпідставними твердження позивача, що ним було у добровільному порядку виконано судове рішення у справі №240/5206/21 до відкриття виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ОСОБА_1 . Чергове судове засідання було призначено на 26.04.2023.

У судовому засіданні 26.04.2023 було оголошено перерву до 01.05.2023.

01.05.2023 справа була знята з розгляду, у зв`язку з відсутністю технічної можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції. Наступне судове засідання було призначено на 08.05.2023.

Також, 01.05.2023 на адресу суду від представника третьої надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, всупереч приписам мотивувальної та резолютивної частин судового рішення ухваленого у справі № 240/5206/21, здійснив формальне виконання вказаного судового рішення, внаслідок чого розмір пенсії ОСОБА_1 не змінився.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи також заперечував щодо задоволення позову, з підстав, що викладені у його письмових поясненнях.

Після наданих сторонами пояснень, суд ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку, з 01.01.2021.

Вказане рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21 набрало законної сили 11 січня 2022 року.

З метою забезпечення виконання рішення суду від від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21, Житомирський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист від 12 травня 2022 року № 8924 2022, який було пред`явлено до примусового виконання.

24.05.2022 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Слідь Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69067117 з примусового виконання виконавчого листа від 12 травня 2022 року № 8924 2022, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 240/5206/21 , про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку, з 01.01.2021. Крім того, вказаною постановою боржнику був встановлений строк тривалістю 10 робочих днів для добровільного виконання вказаного судового рішення.

В червні 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у листі від 03.06.2022 повідомило старшого виконавця про виконання судового рішення вказавши, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 № 240/5206/21, враховано вимоги статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за стаж набутий до 01.01.2004 та розмір пенсії визначено відповідно до вимог раніше діючого законодавства, а саме відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення", а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутий після 01.01.2014 визначено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи вказане, розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2100,00 грн, однак, у зв`язку з тим, що в результаті проведеного перерахунку, розмір пенсії зменшується, виплата пенсії ОСОБА_1 продовжується у попередньому розмірі, тобто у сумі 2300,00 грн.

Також судом було встановлено, що 15.09.2022 Житомирським окружним адміністративним судом 15.09.2022 винесено окрему ухвалу, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №240/5206/21 та зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №240/5206/21 про здійснення нарахування та виплати пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку.

З метою виконання вимог окремої ухвали, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області направляло на адресу суду звіт про виконання судового рішення від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21, однак питання про його прийняття судом, у встановленому приписами процесуального законодавства, не вирішувалося.

За наслідками перевірки здійснення Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду 4.08.2021 у справі № 240/5206/21, 13 лютого 2023 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі статті 63 та частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову, якою наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штраф у розмірі 5100,00 гривень за невиконання без поважних причин рішення суду.

Вважаючи оскаржувану постанову від 13.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відтак, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, за умови, що боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Перевіряючи наявність підстав для застосування відповідачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу за невиконання рішення суду від 04.08.2021 у справі №240/5206/21, суд встановив наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21, серед іншого, зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку, з 01.01.2021.

При цьому, з мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що приймаючи його суд виходив з того, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер, у зв`язку з чим позивач має право на перерахунок відповідно до ч.2 ст.56 Закону України №796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

На виконання вищезазначеного рішення Житомирського окружного адміністративного суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

За наслідками проведеного перерахунку, розмір пенсії ОСОБА_1 склав 2100,00 грн. Однак, у зв`язку з тим, що проведений на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду 04.08.2021 у справі № 240/5206/21 перерахунок пенсії ОСОБА_1 призвів до того, що розмір її пенсії зменшився, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області продовжило виплачувати останній пенсію у попередньому розмірі, тобто у розмірі 2300,00 грн.

Водночас, під час розгляду справи судом було безспірно встановлено та не заперечувалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, що здійснюючи на виконання рішення суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , управління застосувало двоскладову формулу, передбачену нормами частини 2 статті 27 закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" (в редакції закону до внесення змін законом України від 03 жовтня 2017 № 2148-VІІІ).

Саме застосування вказаної двоскладової формули стало причиною зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 та, як наслідок, стало підставою для висновку державного виконавця про невиконання боржником рішення суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21.

Надаючи оцінку, правомірності дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо правомірності застосування передбаченої частиною 2 статті 27 закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування" двоскладової формули, при виконанні рішення суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21, суд виходить з наступного.

Редакція частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка діяла до 11 жовтня 2017 року) передбачала, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи, не меншого, ніж 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище за 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, - чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище за 85 % заробітку.

Станом на дату призначення ОСОБА_1 пенсії (лютий 2003 року) вказана редакція була чинною.

Однак, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції, якою передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи, не меншого, ніж 20 років для чоловіків, 15 років для жінок, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище за 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, - чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище за 85 % заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 2 статті 27 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Таким чином, нормою частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакціях, які діяли як до 11 жовтня 2017 року так і в новій редакції після зазначеної дати), встановлено право громадян на пенсію в повному розмірі, які віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Однак, редакція зазначеної норми до 11 жовтня 2017 року передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Натомість, після змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", частина 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що право на збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, виникає лише у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, суд зазначає, що зміст частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи умовою призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що в силу вимог статті 58 Конституції України, норма частини 2 статті 56 Закону №796-XII (зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII), яка набрала чинності 11.10.2017, не може розповсюджуватись на правовідносини щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оскільки на момент призначення їй пенсії (лютий 2003 року) вказана норма ще не діяла, а її застосування до спірних правовідносин фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

Застосування частини 2 статті 56 Закону №796-XII (в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII) можливе лише до правовідносин щодо збільшення розміру пенсій, призначених після 11.10.2017.

Частина 2 статті 56 Закону №796-XII у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії не містила обов`язкової умови - призначення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для виникнення у особи права на збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж.

Крім того, суд наголошує, що у мотивувальній частині судового рішення у справі № 240/5206/21 було чітко вказано, що перерахунок призначеної позивачу ( ОСОБА_1 ) пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для неї мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Вказані обставини також спростовують твердження позивача про те, що судове рішення по справі № 240/5206/21 виконано ним в повному обсязі у відповідності до мотивувальної та резолютивної частин, оскільки самим позивачем не заперечується факт того, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 розмір її пенсії зменшився, а тому виплати здійснюються у попередньому розмірі.

Таким чином, перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням норм частини 2 статті 27 закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", що здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області суперечить нормам законодавства та рішенню Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки вчинивши зазначені дії по проведенню перерахунку пенсії позивача із застосуванням зазначеного механізму за наявності рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, відповідач штучно вчинив певні дії та прийняв рішення з метою не виконувати рішення суду, то висновок старшого державного виконавця про невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі № 240/5206/21 є обгрунтованим.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржувана в даній справі постанова прийнята відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття, а також на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови, тому у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (площа Соборна, 1, м. Житомир, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко