Справа № 380/8754/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8754/22 пров. № А/857/2103/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областіна рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року (суддя Гавдик З.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФУ у Львівській області), в якому просив:визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон № 796-XII) № 43 від 31.01.2020 р. ; зобов`язаноГУПФУ у Львівській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII з часу звернення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.02.2020 звернувся до ГУПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону № 796-XII. 31.01.2020 прийнято рішення ГУПФУ у Львівській області №43 від 31.01.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з тим, що подані позивачем довідки містять розбіжності у періодах виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не містять підстави видачі та не є первинними документами, а відтак не можуть вважатись належною та достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки не вказані у переліку документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених Порядком №22-1. Наявність у позивача посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» серії А№378296 від 06.09.2002 не є достатньою підставою для призначення за віком згідно статті 55 Закону № 796-XII, оскільки Порядком №22-1 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують факт виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що подані позивачем довідки містять розбіжності у періодах виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не містять підстави видачі та не є первинними документами, а відтак не можуть вважатись належною та достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки не вказані у переліку документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених Порядком №22-1. Вказує, що згідно статті 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право на користування пільгами, встановленими цим Законом, є, зокрема, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».Однак, на думку апелянта, наявність у позивача посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» серії НОМЕР_1 не є достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки Порядком № 22-1 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують факт виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.02.2020 звернувся до ГУПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону № 796-XII.

До заяви було подано наступні документи: - копія військового квитка; - посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії; - архівна довідка від 17.02.1993 року №24/5777, виданої Прикарпатським військовим округом, згідно якої ОСОБА_1 в період з 09.10.1986 по 18.01.1987 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження: в 1986 році до 31 грудня 83 дні, в 1987 році 18 днів, в населених пунктах м. Чорнобиль 13 жовтня, 15жовтня, 16 жовтня, 19 жовтня, 23 жовтня, м. Припять 21 жовтня , 24 жовтня. - довідка військової частини НОМЕР_2 від 15.05.1987 року №112 про те, що лейтенант ОСОБА_1 прикомандирований до в/ч НОМЕР_2 для виконання урядового завдання по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в період з 18.11.1986 по 18.01.1987.

31.01.2020 ГУПФУ у Львівській області прийнято рішення № 43 від 31.01.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796, у зв`язку з тим, що подані позивачем довідки містять розбіжності у періодах виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не містять підстави видачі та не є первинними документами, а відтак не можуть вважатись належною та достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки не вказані у переліку документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених Порядком №22-1. Наявність у позивача посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» серії НОМЕР_1 від 06.09.2002 не є достатньою підставою для призначення за віком згідно статті 55 Закону № 796-XII, оскільки Порядком №22-1 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують факт виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України (05.02.2020), ОСОБА_1 надав необхідні документи для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-XII №43 від 31.01.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом №796-ХІІ.

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону №796-XII категорія 2 особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно статті 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі - Порядок №22-1).

Порядком №22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі №152/651/17, від 25 листопада 2019року у справі №464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі №212/5780/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №404/5266/16-а, №373/2230/26-а, від 17 травня 2021 року у справі №398/494/17.

Згідно з матеріалами справи, на день звернення до ГУПФУ у Львівській області, ОСОБА_1 досяг 55 років, право на пільги та компенсації встановлені Законом №796-ХІІ підтверджується посвідченням «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (Категорія 2) Серія НОМЕР_1 виданий Львівською облдержадміністрацією у 2002 році.

Зазначені обставини пенсійним органом не заперечується та не спростовується.

Посилання апелянта на відсутність первинних документів, які вказували б на участь позивача в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також на розбіжність долучених довідок не спростовує того факту, що позивач перебував та приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році в обсязі, необхідному для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2) та видачі відповідного посвідчення.

Більш того, посвідчення позивача є дійсним, недійсним не визнавалось, його статус як ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється і не спростовується апелянтом.

Суд першої інстанції вірно вказує, що заперечення відповідача у справі та наведені в оскаржуваному рішенні аргументи фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки обставинам, які вже досліджувалися на засіданні регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Львівській обласній державній адміністрації, за рішенням якої позивачу присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рішення ГУПФУ в Львівській області про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ №43 від 31.01.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, у зв`язку з тим, що позивач набув права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ, досягнувши на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії відповідного пенсійного віку та мав необхідний страховий стаж роботи, наявні також підстави для зобов`язання ГУПФУ у Львівській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до норм Закону №796-ХІІ з дня звернення за призначенням пенсії 05.02.2020.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення прозадоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року в справі №380/8754/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар