Справа № 640/22857/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом консорціуму "Військово-будівельна індустрія" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Консорціум «Військово-будівельна індустрія» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 11.06.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що відповідно до інтегрованої картки платника податку за позивачем станом на 07.05.2020 рахувалась заборгованість у розмірі 3655194,83 грн. Погашення боргу відбулось 30.04.2020.

Отже, на переконання апелянта, твердження суду першої інстанції щодо неврахування сплачених позивачем грошових зобов`язань з ПДВ за квітень, травень, червень 2017 року є невірними, так як кошти який сплачував позивач зараховувалися в рахунок погашення боргу, згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого статтею 76, та пункт 86.2 статті 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами і доповненнями (далі - Податковий кодекс) проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Консорціум «Військово-будівельна індустрія», за результатами якої було складено акт від 07.05.2020 року №15639/26-15-04-11-13.

Так, відповідачем в ході перевірки було встановлено порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного підпунктом 57.1 ст. 57, ст. 203 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 1032, 1028, 1005, 1002, 997 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 196277,75 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 11.06.2020 року №1 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 39255,55 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що задекларовані позивачем суми податкового зобов`язання були оплачені, що підтверджується наданими платіжними дорученнями. При цьому, суд вказав, що акт перевірки від 07.05.2020 №15639/26-15-04-11-13 не містить обґрунтувань щодо врахування сплачених позивачем грошових зобов`язань з ПДВ відповідно до вищевказаних платіжних доручень.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

У відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до ст. 200-1 ПК України визначено порядок електронного адміністрування податку на додану вартість. Відповідно до п. 200-1.2 ПК України передбачено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Таким чином даною нормою передбачено, що джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість можуть бути суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було встановлено, що задекларовані позивачем суми податкового зобов`язання були оплачені, а саме:

- сума ПДВ за квітень 2017 рік у розмірі 37731,00 грн. була сплачена позивачем 26.05.2017, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 позивача з кодом операції №242;

- сума ПДВ за травень 2017 рік була сплачена позивачем 23.06.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 134 від 12.06.2017 на суму 20 000,00 грн., № 141 від 14.06.2017 на суму 10 000,00 грн., № 142 від 15.06.2017 на суму 10 000,00 грн. та випискою по рахунку позивача;

- сума ПДВ за червень 2017 року була сплачена позивачем 25.07.2017, що підтверджується даними з електронного кабінету платника, а також платіжними дорученнями № 226 від 05.07.2017р. на суму 25 000,00 грн., № 258 від 12.07.2017 на суму 3 000,00 грн. та № 175085 від 14.07.2017 на суму 3 000,00 грн.

Так, позивачем сплачувались суми ПДВ за квітень, травень та червень 2017 року. Однак, з наданих позивачем доказів неможливо встановити повноту сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість за квітень-червень 2017 року.

При цьому, виходячи з розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення, податковим органом при нарахуванні позивачу штрафу у розмірі 20% у сумі 39255,55 грн., було встановлено порушення позивачем:

- строку сплати ПДВ у розмірі 37731,00 грн. за податковою декларацією за квітень 2017 року на 1028 календарних днів, у зв`язку з чим сума штрафу становить 7546,20 грн.;

- строку сплати ПДВ у розмірі 77292,50 грн. за податковою декларацією за травень 2017 року на 1032 календарних дня, у зв`язку з чим сума штрафу становить 15458,50 грн.;

- строку сплати ПДВ у розмірі 24969,50 грн. за податковою декларацією за травень 2017 рік на 997 календарних днів, у зв`язку з чим сума штрафу становить 4993,90 грн.;

- строку сплати ПДВ у розмірі 30000,00 грн. за податковою декларацією за червень 2017 року на 1005 календарних днів, у зв`язку з чим сума штрафу становить 6000,00 грн.;

- строку сплати ПДВ у розмірі 26284,75 грн. за податковою декларацією за червень 2017 року на 1002 календарних дня, у зв`язку з чим сума штрафу становить 5256,95 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

З наявної в матеріалах справи облікової картки платника податку на додану вартість вбачається, що станом на 31.12.2017 у позивача існувала заборгованість в розмірі 3942255,96 грн., а тому суми сплачені позивачем зараховувались в рахунок погашення податкового боргу.

Наведені вище обставини підтверджуються відомостями наявними у інтегрованій картці платника податків.

Докази неправомірного формування вказаної суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні.

При цьому, погашення податкового боргу відбулось 30.04.2020, що не заперечується позивачем.

У зв`язку з викладеним, контролюючим органом було застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання по ст.126 ПК України.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 11.06.2020.

Суд першої інстанції вказані обставини не дослідив, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року скасувати, прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову консорціуму "Військово-будівельна індустрія" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко