Справа № 400/1047/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 р. № 400/1047/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороз А. О. у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо непроведення позивачу нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно згідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 на підставі атестату військовослужбовця № 20 книжка № 1602 серія АА Додаток 59.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй при звільненні відповідач не виплатив грошову компенсацію замість речового майна, на її заяву про видачі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, видана не була, заміст неї їй видано атестат військовослужбовця № 20 книжка № 1602 серія АА Додаток 59. Після звільнення 28.12.2022 позивач зверталась із заявою про виплату їй грошової компенсації речового майна та просила видати їй відповідну довідку, однак листом відповідач відмовив їй у задоволенні заяви. Такі дії відповідача порушують чинне законодавство та позбавляють її права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно , що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178.

Ухвалою від 17.02.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не зверталась з рапортом про виплату їй грошової компенсації за неотримане речове майно на момент звільнення, а тому після її звільнення відсутні підстави для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Крім того, позивачем порушено строк звернення до суду з цим позовом, адже на думку відповідача початок перебігу строку 23.02.2022 день звільнення.

Вирішуючи спір суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач проходила військову службу в період з 07.07.2008 по 23.02.2022 року та перебувала на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 43 від 23.02.2022 позивача звільнено у запас та виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення.

У вищезазначеному наказі, зокрема зазначено, що грошова компенсація за неотримане речове майно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 (далі Постанова № 178) не виплачувалася.

При звільнені 23.02.3022 позивач звернулась до відповідача щодо виплати їй грошвої компенсації за неотримане речове майно, на що їй було видано атестат військовослужбовця № 20 від 1602 серія АА Додаток 59.

28.12.2022 року позивач звернулась із заявою до відповідача, у якій просила нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію за неотримане грошове майно відповідно до постанови № 178.

Листом від 09.01.2023 № 350/174/308/30/пс позивачу було відмовлено у виплаті грошової компенсації за неотримане грошове майно через те, що термін її виплати вичерпано. Також, цим листом підтверджено, що зазначена компенсація не була виплачена позивачу при звільненні.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась о суду з даним позовом.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимогпостанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року. Форма довідки затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16 березня 2016 року.

З аналізу зазначеної норми визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби. Місцем військової служби позивача є Військова частина НОМЕР_1 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем у відповіді на заяву позивача від 28.12.2022 відмовлено у видачі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Також відповідачем зазначено, що термін подання заяви (рапорту) для нарахування та виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, як для військовослужбовця, станом на 05.01.2023 вичерпаний. Дія постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16 березня 2016 року розповсюджується лише на військовослужбовців Збройних Сил України.

Суд зазначає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 820/5767/17.

Крім того, суд зазначає, що на користь вказаного вище висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Аналогіячний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18.

Отже, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для отримання позивачем грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд вважає таке твердження відповідача необґрунтованим, адже про відмову у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно вона дізналася з його листа від 09.01.2023, а до суду з позовною заявою звернулася 17.02.2023, відтак строк звернення до суду не порушено.

Крім того, суд зазначає, що якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 10.03.2011 у справі «Сук проти України» вказав, що держава може ввести, призупинити або припинити виплати працівникам з державного бюджету, внісши відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні виплати є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

При застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22.

До того ж, позивач разом з позовною заявою подавала заяву про поновлення порушеного строку звернення до суду.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати звіт відповідно до ст.382 КАС України в розумінні норм КАС України не є позовною вимогою, а є правом суду зобов`язати або не зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, на якого покладені певні обов`язки, надати у встановленому судом строк звіт про виконання судового рішення. У суду немає підстав вважати, що рішення суду відповідачем не буде виконуватись.

Правові підстави допустити рішення до негайного виконання відсутні, оскільки ст. 371 КАС України містить вичерпний перелік рішень, до яких рішення зобов`язального характеру (якими є позовні вимоги по даній справі) не відноситься.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позов задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової компенсації за неотримане речове майно згідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. № 178 на підставі атестату військовослужбовця № 20 книжка № 1602 серія АА Додаток 59.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз