Справа № 185/4043/23
Суддя: Шаповалова І. С.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4043/23
Провадження № 2-а/185/37/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шаповалової І.С.

секретаря судового засідання Величко А.О.,

з участю

представника позивача адвоката Бакумова О.С.,

представників відповідача - Шевченко О.В., Асотської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Шевченко Олени Вікторівни Головного спеціаліста Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 Головного спеціаліста Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилалася на те, що головним спеціалістом Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Асотською О.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004835 за ч. 1 ст. 203 КУпАП від 07 березня 2023 року, а також цього ж дня заступником начальника Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Шевченко О.В. було прийнято постанову серії ПН МДН № 004826 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу розміром 1700,00 грн.

Додатково Позивачу було вручене оскаржуване рішення № 8 від 07 березня 2023 прийняте головним спеціалістом Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Асотською О.В. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Азербайджанської республіки Ахмедова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким було вирішено: примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина(ку) Азербайджанської республіки Ахмедова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України до 06 квітня 2023 року.

За таких обставин, позивач просив суд - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а також визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно ОСОБА_1 , громадянина Азербайджанської республіки.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечувала, підтримавши наданий відзив на позов. Додатково зазначила, що письмових звернень та документів для отримання (обміну) посвідки на тимчасове проживання, згідно до переліку документів визначеного положеннями ч.ч. 14,18 ст. 5, ч. 1 ст. 5-4 Закону №3773-VІ, арзивач до ГУ ДМС у Дніпропетровській області або ж до його територіальних підрозділів не надавала. Таким чином, після закінчення строку дії посвідки 16.02.2023, позивач був зобов`язаний в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України. Утім, після закінчення дозволеного строку тимчасового перебування на території України, Азербайджанської республіки Ахмедова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, та перейшов на нелегальне положення в Україні. На підставі викладеного відсутні законні підстави як для надання позивачу адміністративної послуги з обміну посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням строку дії посвідки, так і для зупинення строків надання вказаної адміністративної послуги на підставі пункту 1 Постанови КМУ №165 від 28.02.2022 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру», а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закону) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст.26 Закону один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Частиною 4 статті 26 Закону встановлено, що рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (з подальшими змінами) (далі - Інструкція).

Пункт 5 розділу І «Загальні положення» Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Азербайджанської республіки, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданого 25.11.2021 року відповідним органом країни громадянства.

14.04.2022 року позивач отримав посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_2 зі строком дії до 16.02.2023 року.

Вказане свідчить про прибуття на територію України та проживання позивача на території України до дати закінчення строку дії посвідки, у встановленому законом порядку.

07 березня 2023 року головним спеціалістом Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Асотською О.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004835 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

07 березня 2023 року заступником начальника Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Шевченко О.В. було прийнято постанову серії ПН МДН № 004826 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу розміром 1700,00 грн.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу позивачем виконано наступного дня після його накладення, що підтверджується квитанцією № 96904608 від 08.03.2023 року.

Рішенням № 8 від 07 березня 2023 прийнятим головним спеціалістом Павлоградського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Асотською О.В. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Азербайджанської республіки Ахмедова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким було вирішено: примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина(ку) Азербайджанської республіки Ахмедова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України до 06 квітня 2023 року.

У своїй постанові КАС/ВС від 19.05.2019 у справі № 522/21025/17 зазначає, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відтак, для прийняття обґрунтованої постанови про примусове видворення, необхідно доведення факту ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Таким чином, громадянин Азербайджанської республіки Ахмедов ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- після закінчення строку дії посвідки, тобто починаючи з 16.02.2023, був зобов`язаний в семиденний строк знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України;

- після закінчення дозволеного строку тимчасового перебування на території України, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, та перейшов на нелегальне положення в Україні, що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців;

- дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, як ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього;

- у відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів а також забезпечення свого перебування та проживання на території України;

- відповідач добровільно не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни;

- із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту позивач не звертався, статусу біженця або шукача захисту на день розгляду справи позивач не має.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач будучи належним чином обізнаний про легальні умови перебування як іноземця на території України, у визначений діючим законодавством України строк, не отримав рішення про надання йому посвідки на тимчасове проживання, за межі України у визначений строк не виїхав, та ухилився від рішення про примусове повернення, що фактично підтверджує факт ухилення позивача від виїзду за межі території України, ігнорування вимоги чинного законодавства України, законних вимог покинути територію Держави Україна з боку органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції - ДМС.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Між тим, судом встановлено, що доводи позову та відповіді на відзив грунтується переважно на недотримані відповідачем процедури при винесенні оскаржуваних рішень, тоді як достатніх та належних доказів та доводів по суті оскаржуваних актів до суду не надано.

З огляду на встановлене, з аналізу наявних доказів в матеріалах справи, а також норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить висновку, що оскаржувані позивачем рішення є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Інші доводи сторони позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-10, 12, ч.1 ст.20, ст.ст. 79, 241-246,250,251,255,257,262,288 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 Головного спеціаліста Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію повного судового рішення вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення.

Суддя І. С. Шаповалова