Справа № 320/4308/22
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Київ справа №320/4308/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Фастівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Майданюк І.А. від 7 лютого 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68511421;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Майданюк І.А. від 15 лютого 2022 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 68511421.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що обидві спірні постанови винесено з порушеннями чинного законодавства. Так, відповідно до п.1 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню, а за приписами ст. 157 ЦПК ухвала суду про забезпечення позову, є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню. Саме на підставі такого судового рішення про забезпечення позову було відкрито виконавче провадження, тому виконавчий збір не стягується, а спірна постанова підлягає скасуванню. Що стосується накладення іншою спірною постановою штрафу за невиконання судового рішення, то повідомлення органу ДВС про місце і дату виконання (12.02.22) було направлено позивачу поштою лише 08.02.22 і отримано ним лише 16.02.22, тобто після закінчення виконавчої дії, на яку він запрошувався виконавцем. Отже, позивач не був належним чином повідомлений і тому не міг виконати вимогу виконавця, а накладення на нього штрафу за невиконання вимоги є незаконним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

24 червня 2023 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства. За приписами ст.430 ЦПК постанова суду про забезпечення позову не відноситься до категорії рішень, які підлягають негайному виконанню, тому спірна постанова про стягнення виконавчого збору є законною. Оскільки позивачу направлено вимогу, яку він не виконав, то і друга спірна постанова є законною.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно з матеріалами справи у вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки і піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області (далі орган опіки і піклування Гатненської сільської ради), про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки і піклування Гатненської сільської ради, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просила в порядку забезпечення первісного позову встановити обов`язок ОСОБА_1 надати їй можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою донькою ОСОБА_3 , у присутності психолога чи представника органу опіки та піклування кожного вівторка та четверга з 16:00 год. до 18:00 год., кожної суботи з 12:00 год. до 14:00 год., у загальнодоступних місцях відпочинку та дозвілля або у приміщеннях відповідних соціальних служб для дітей, та наявності погодження надання такого приміщення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 9 грудня 2021 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволено частково:

- зобов`язано ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , кожної суботи з 12:00 год до 14:00 год у приміщення органу опіки і піклування Гатненської сільської ради у присутності психолога або працівника органу опіки та піклування.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14917/20 касаційну скаргу органу опіки і піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області задоволено частково, а постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року змінено в частині визначення місця спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 :

- абзац четвертий резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року викладено в такій редакції: «Зобов`язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи з 12:00 год. до 14:00 год. у загальнодоступних місцях відпочинку та дозвілля в присутності психолога або працівника органу опіки та піклування».

У решті постанову Київського апеляційного суду від 9 грудня 2021 року залишено без змін.

4 лютого 2022 р. ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови суду в порядку забезпечення позову на реалізацію контракту матері з дитиною.

7 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження №68511421.

7 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача винесено постанову про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №68511421, підставою вказано вказану вище постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2021 щодо застосування заходів забезпечення позову.

7 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача винесено вимогу виконавця, відповідно до якої державний виконавець вимагає боржнику та стягувачу бути присутніми 12 лютого 2022 року з 12:00 год. до 14:00 год. в приміщенні Органу опіки та піклування Гатнівської сільської ради Фастівського району Київської області (Київська область, Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська, 138) для перевірки державним виконавцем виконання постанови суду боржником.

12 лютого 2022 р. державним виконавцем складено Акт, відповідно до якого боржник не з`явився в приміщення Органу опіки та піклування Гатнівської сільської ради Фастівського району Київської області та не наддав можливість спілкування, побачення та спільного проведення з малолітньою донькою ОСОБА_3

15 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача на підставі вказаного акту винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. у межах виконавчого провадження №68511421.

Позивач вважає винесенні постанови протиправними та такими, що винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

З метою реалізації положень статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та для більш повного і докладного нормативного регулювання правовідносин щодо примусового виконання рішень судів щодо встановлення побачень з дитиною, окремі процедурні питання порядку виконання таких рішень були висвітлені в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі по тексту - Інструкція №512/5).

Так пунктами 8, 9 та 10 розділу ІХ Інструкції №512/5 встановлено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Таким чином, як положеннями Закону України «Про виконавче провадження», так і положеннями Інструкції №512/5, передбачено, що у разі примусового виконання рішення суду про встановлення побачень з дитиною державний виконавець зобов`язаний бути присутнім у час та місці такого побачення.

При цьому, за результатами такого побачення державний виконавець має скласти акт, яким зафіксувати, чи відбулось побачення, або у разі неможливості проведення побачення - зазначити обставини, що зумовили невиконання рішення суду.

У подальшому, на підставі акту виконавцем має вирішуватись питання про закінчення виконавчого провадження або про накладення штрафу (в залежності від обставин справи).

Суд зазначає, що частинами 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому вимогами ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, за яких виконавчий збір не стягується. Зокрема, п.1 ст.5 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Як встановлено судом, підставою для винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору зазначено постанову Київського апеляційного суду від 9 грудня 2021 року про застосування заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , кожної суботи з 12:00 год до 14:00 год у приміщення органу опіки і піклування Гатненської сільської ради у присутності психолога або працівника органу опіки та піклування.

Отже, спірна постанова винесена на підставі судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Саме цими підставами обґрунтовував позовні вимоги позивач стосовно спірної постанови. У зв`язку з цим суд погоджується з доводами представника позивача про наявність вищевказаних умов, за яких виконавчий збір не стягується, оскільки судом встановлено, що згідно з п.1 ст.5 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню, а вказана постанова суду про забезпечення позову за приписами ч.1 ст.157 ЦПК України підлягала негайному виконанню.

Що стосується доводів та аргументів відповідача про необхідність застосування не приписів ст.157 ЦПК, а ст.430 ЦПК, згідно з якими вказана постанова не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, то суд зазначає про таке.

Приписами ч.1 ст.430 ЦПК визначено перелік категорій справ, в яких суд допускає негайне виконання рішень. При цьому за змістом ст.430 ЦПК законодавцем вжито термін «рішення», а не «судове рішення», отже суд висновує, що у цій статті ЦПК мова йде про таке рішення суду, яке передбачене ч.3 ст.258 ЦПК, згідно з якою розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ухвала (постанова) суду про застосування заходів забезпечення позову не є таким рішенням в розумінні ч.3 ст.258 ЦПК та ч.1 ст.430 ЦПК.

Крім того, суд бере до уваги, що ЦПК України, окрім випадку, визначеного ч.1 ст.157 ЦПК, передбачено й інші ухвали, які є виконавчими документами і виконуються негайно ухвала про забезпечення доказів (ч.11 ст.118), ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом(ч.3 ст.146).

За таких обставин суд визнає, що доводи відповідача про необхідність застосування до цих правовідносин приписів ст.430 ЦПК є помилковими і тому з наведених вище мотивів та підстав до уваги судом не беруться.

Отже, суд зазначає, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 7 лютого 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68511421 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 15 лютого 2022 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 68511421, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 75 Закону №1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Це означає, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Отож передумовою прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання боржником судового рішення в порядку ст. 75 Закону №1404-VIII має бути не тільки встановлений державним виконавцем факт такого невиконання, але й відсутність поважних причин, які його обумовили.

Це означає, що наявність таких причин згідно з вимогами вказаних норм закону також підлягає встановленню органом ДВС перед застосуванням штрафу.

Відповідно до матеріалів справи 7 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача винесено вимогу виконавця, відповідно до якої державний виконавець вимагає боржнику та стягувачу бути присутніми 12 лютого 2022 року з 12 год. 00 коп. до 14 год. 00 коп. в приміщенні Органу опіки та піклування Гатнівської сільської ради Фастівського району Київської області (Київська область, Фастівського району, с. Гатне, вул. Київська, 138) для перевірки державним виконавцем виконання постанови суду боржником. Додатково попереджено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону.

Судом встановлено, що вказана вимога була відправлена відповідачем позивачу 8 лютого 2022 р., що підтверджується поштовим конвертом та витягом Укрпошти.

Разом з тим, відповідно до витягу Укрпошти, вказане поштове відправлення було отримано позивачем16 лютого 2022 р., тобто вже після закінчення строку, встановленого державним виконавцем (12 лютого 2022 р.).

У зв`язку з неприбуттям позивача 12 лютого 2022 р. до органів опіки, 12 лютого 2022 р. державним виконавцем складено Акт, відповідно до якого боржник не з`явився в приміщення Органу опіки та піклування Гатнівської сільської ради Фастівського району Київської області та не надав можливість спілкування, побачення та спільного проведення з малолітньою донькою ОСОБА_3 .

У зв`язку з невиконанням вимоги виконавця 15 лютого 2022 р. старшим державним виконавцем відповідача винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. у межах виконавчого провадження №68511421.

Суд зазначає, що відповідно до наведених вище приписів закону державний виконавець мав не тільки встановити факт невиконання, але й пересвідчитись у поважності причин невиконання боржником рішення суду.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження". Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 р. по справі №821/1568/16.

Разом з тим, суд, проаналізувавши зміст акту, доходить висновку, що державним виконавцем не було достатньо перевірені доводи позивача в частині поважності причин не можливості забезпечити спілкування дитини з матір`ю. Крім того, державним виконавцем не було перевірено чи своєчасно отримав боржник (позивач) вимогу державного виконавця від 7 лютого 2022 р. У відзиві відповідачем ці обставини також не спростовано відповідачем.

Суд враховує, що у матеріалах виконавчого провадження є інші акти про ненадання матері на побачення дитини згідно ухвали суду (від 22 січня та від 29 січня 2022 р.). Разом з тим, спірна постанова від 15 лютого 2022 р. винесена виключно на підставі акту від 12 лютого 2022 р. і не містить посилання на інші випадки невиконання боржником рішення суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем12.02.2022 не допущено факту не виконання рішення суду без поважних причину, позаяк судом з`ясовано та підтверджено відповідними доказами, що вимога державного виконавця була отримана боржником несвоєчасно після визначеної органом ДВС дати 12.02.2022, що не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення чи про невиконання рішення суду без поважних причин. Це означає, що оскаржувана постанова винесена органом державної виконавчої служби необґрунтовано, протиправно, не у межах повноважень та не у спосіб визначений Конституцією України та Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 15 лютого 2022 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 68511421, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 68511421 на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку про їх протиправність та наявність підстав для скасування.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 19 травня 2022 р. №0627-7054-5191-0241 у розмірі 992 грн. 40 коп. та квитанції від 19 травня 2022 р. №1141-2797-2496-7273 у розмірі 992 грн. 40 коп. позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 1984 грн. 80 коп. Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1984 грн. 80 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Майданюк І.А. від 7 лютого 2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68511421.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Майданюк І.А. від 15 лютого 2022 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 68511421.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Фастівського відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 294, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Фастівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, адреса: вул. Суворова, буд. 1, м. Фастів, Київська область, 08500, .

Суддя Журавель В.О.