Справа № 240/11576/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/11576/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за весь час, з моменту призначення пенсії, без обмежень з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а в силу приписів імперативних норм ч. 5 ст. 242 КаСУ та ч.6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) за весь час, з моменту призначення пенсії, без обмежень з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а в силу приписів імперативних норм ч. 5 ст. 242 КаСУ та ч.6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів";

- під час вирішення питання суми підвищення до пенсії, з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17, - брати до уваги останню правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у зразковій справі № 240/4937/18 (провадження № 11-150заі19), а не застосовувати постанови ВС чи ВП ВС, від яких у вищезазначеному судовому рішенні було відступлено;

- стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 000 (три мільйони гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.

Ухвалою від 08.05.2023 позовну заяву було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви із врахуванням вимог ст. 4, 160, 161 КАС України щодо суб`єктного складу, для суду та відповідно до кількості відповідачів у справі, оскільки у справі відповідачем вказано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, тоді як у прохальній частині позовної заяви позовні вимоги звернуто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області;

- оригіналу документа про сплату 1073,60 грн. та 13420,00 грн. судового збору, оскільки позивачем не приєднано до матеріалів позову копію відповідного посвідчення на підтвердження статусу особи з інвалідністю ІІ групи, а представлена суду ксерокопія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 083648 не є належним доказом у розумінні вимог процесуального закону та Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» тому що статтею 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що пільги людини з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу людини з інвалідністю з дитинства та дітям-людини з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та людини з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина-інвалід» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином документом, що підтверджує пільгове становище є виключно посвідчення, а не довідки відповідних медичних установ.

Представником позивача за довіреністю Пантелєєвим Ю.Ю. було подано до суду заяву у порядку усунення недоліків у якій заявлено відвід судді Токаревій М.С., який обгрунтований тим, що суддя Токарева М.С. підлягає відводу з причини того, що вона є послідовником відомого французького письменника - фантаста Іва Гандона (судове рішення у справі № 33/824/2329/2019), надалі суддя фантаст Гандон, так, як вона як і французький письменник, розказує фантастичні речі, а точніше викладає їх у судових рішенням, тим самим порушуючи присягу судді і перешкоджаючи доступу до правосуддя, як складової частини права на справедливий та безсторонній суд, визначений ст.6 Конвенції.

У заяві вимагається від суду :

- необхідність відкриття провадження у справі з метою забезпечення позивачу право на справедливий та безсторонній суд, визначений ст.6 Конвенції;

- відвід судді - фантаста Житомирського окружного адміністративного суду Токаревої М.С. від розгляду адміністративної справи № 240/11576/23, що (питання про відвід) в силу приписів ч.7 ст.40 ЦПК України потрібно вирішити невідкладно.

- необхідність постановлення ухвали за наслідками розгляду заяви про відвід в силу приписів ч.11 ст.40 ЦПК України.

- у випадку продовження аналогічних фантазій, - про звернення до ВРП про факт порушення присяги судді, порушення рівності сторін та обмеження у доступі до правосуддя.

Оцінивши доводи заяви, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність підстав для задоволення заяви із наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 39 КАС за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Судом не встановлено, що наведені представником позивача обставини свідчать про наявність наведених вище підстав, які є підставою для відводу судді.

Аналізуючи зміст заяви відповідача можна дійти висновку про те, що заявляючи відвід представник відповідача, фактично висловив свою незгоду з процесуальними діями судді щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та його поновлення .

У зв`язку із цим слід відмітити, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас, варто зазначити, що суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

У справі "Газета Україна-Центр проти України" (заява № 16695/04), рішення від 15 липня 2010 року ЄСПЛ зазначив, що "відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності".

З зазначеного слідує, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

В контексті наведеного суд відмічає, що факт незгоди стороною з процесуальними діями судді не є тією підставою, що викликає сумніви в упередженості судді.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений ст. 40 КАС України, зокрема, ч. 4 вказаної норми встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дослідивши мотиви заяви представника позивача про відвід судді Токаревої М.С. вважаю, що вона ґрунтується лише на суб`єктивних сумнівах. Переконливих підстав для таких сумнівів представником позивача не наведено, а відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та необхідність вирішення питання про відвід в порядку, встановленому ч. 4 ст. 40 КАС України.

Також суддя вважає за необхідне роз`яснити представнику позивача, що норми процесуального законодавства та підстави відводу суддів у адміністративному судочинстві унормовано Кодексом адміністративного судочинства України, а нормами ЦПК України, на які представник позивача посилається у заяві про усунення недоліків у якій одночасно заявлено відвід судді Токаревій М.С.

Керуючись статтями 31, 36, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Визнати необгрунтованою заяву представника відповідача про відвід судді Токаревої Марії Сергіївни за матеріалами адміністратвиного позову №240/1032/23.

Матеріали адміністративного позову №240/11576/23 передати на автоматизований розподіл для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена до апеляційного суду

Суддя М.С. Токарева