Справа № 440/4189/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4189/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 24.02.2023 про накладення штрафу ВП №70965260.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що причиною невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі № 440/7656/21 була і є відсутність коштів, за рахунок яких таке рішення можливо було б виконати, про що боржник повідомляв державного виконавця та надавав належні докази у підтвердження цього. Однак, не зважаючи на ці обставини, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 накладено штраф.

Ухвалою суду від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху.

28.04.2023 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява та платіжна інструкція про сплату судового збору із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, чим усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 17.04.2023.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що відсутність відповідних бюджетних асигнувань у зобов`язаннях державних органів стосовно проведення виплати стягувачам нарахованих сум, не звільняє боржника від виконання рішення суду та не є обставиною, яка ускладнює його виконання. Як наслідок, державним виконавцем у відповідності до вимог статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" постановою від 24.02.2023 накладено штраф на ТУДСА України в Полтавської області у розмірі 5100,00 грн. Виходячи з викладеного, державним виконавцем вжито дії відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини четвертої якої адміністративна справа вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Водночас, як передбачено частиною першою статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини четвертої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 по справі № 440/7656/21 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року у розмірі 2102,00 грн. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

08.09.2022 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/7656/21 про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

10.01.2023 стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою, у якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/7656/21 від 08.09.2022.

07.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70965260, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №440/7656/20, виданого 08.09.2022 Полтавським окружним адміністративним судом. Боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом десяти робочих днів.

ТУДСА України в Полтавській області звернулось до головного державного виконавця з листом від 02.03.2023 №03/935/2023-вих, у якому повідомило, що рішення суду боржником виконано в частині проведення розрахунку суми, яка підлягає до виплати, а саме, здійснено розрахунок належної до виплати стягувачу суми у розмірі 45171,01 грн, проте за відсутності відповідного бюджетного фінансування рішення суду залишається невиконаним в частині нарахування та виплати коштів стягувачу. При цьому, управління звернулось до Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів з листом про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення. У зв`язку з цим, управління просило визнати поважною причину невиконання (повного) виконавчого документа протягом строку встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2023, у зв`язку з частковим виконанням виконавчого документа утриматись від накладення штрафу на боржника.

24.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадиром Д.Г. прийнято постанову про накладення штрафу ВП №70965260, якою за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Не погодившись з постановою державного виконавця від 24.02.2023 ВП №70965260 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28.11.2006, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У цій справі ТУДСА України в Полтавській області не заперечується та обставина, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 не виконано в частині проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 суми, належної до виплати, оскільки здійснено лише розрахунок належної до виплати стягувачу суми суддівської винагороди у розмірі 45171,010 грн, проте нарахування та виплата зазначеної суми коштів стягувачу фактично не проведені через відсутність відповідного бюджетного фінансування управління.

Поважність причин невиконання судового рішення у справі №440/7656/21 у зазначеній частині та, як наслідок, безпідставність та неправомірність прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, ТУДСА України в Полтавській області мотивує тим, що відповідно до п. 2.5.3 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №333 від 12.03.2012 зі змінами, виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством здійснюються за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2730 "Інші виплати населенню".

У зв`язку із відсутністю бюджетних призначень по вказаному коду (КЕКВ 2730), за рахунок яких можливо було б виконати судове рішення, управління 02.03.2023 зверталось до ДСА України (як головного розпорядника бюджетних коштів) з листом про виділення додаткових коштів для виконання судового рішення.

Додаткові кошти управлінню виділені не були, у своїй відповіді від 27.03.2023 ДСА України зазначило, що бюджетні призначення, затверджені Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», для судової влади, повністю розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя. У зв`язку з чим ДСА України на сьогодні не має можливості виділити додаткові кошти на вказані в листі цілі. Також вказала на те, що виконання судового рішення можливе шляхом встановлення у судовому порядку за заявою стягувача або поданням державного виконавця способу і порядку виконання рішення суду шляхом списання коштів за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником коштів за якою є Державна судова адміністрація України.

Проте, відповідно до положень ст. 378 КАС України боржник у виконавчому провадженні не наділений правом такого звернення до суду.

Кошторисом ТУ ДСА України в Полтавській області на 2023 рік кошторисні призначення за КЕКВом 2730 «Інші виплати населенню» не виділені.

Тобто управління не має можливості виконати судове рішення у справі № 440/7656/21 за рахунок коштів бюджетної програми 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя», так як бюджетні призначення за рахунок яких можливо було б виконати вказане рішення були відсутні (кошти за КЕКВом 2730 «Інші виплати населенню»).

Надаючи оцінку зазначеним твердженням позивача про поважність причин невиконання судового рішення у справі №440/7656/21 в частині нарахування та виплати коштів стягувачу, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 2.1.1.3 пункту 2.1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 21.06.2012 № 754), Код 2100 „Оплата праці і нарахування на заробітну плату Код 2113 Суддівська винагорода

1) суддівська винагорода за встановленими посадовими окладами; надбавка за вислугу років; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці;

2) допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу під час надання щорічної відпустки;

3) вихідна допомога у разі виходу у відставку.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.5 наказу від 12.03.2012 №333 Код 2700 „Соціальне забезпечення: до цієї категорії належать: поточні трансферти населенню, у тому числі виплата всіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій; стипендій; пенсій; путівок на оздоровлення. Податок на доходи фізичних осіб та всі платежі відповідно до законодавства з цих сум передбачаються за цим самим кодом.

Підпунктом 24 підпункту 2.5.3 пункту 2.5 наказу від 12.03.2012 №333 визначено код 2730 "Інші виплати населенню"- виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством.

При цьому, абзац шостий пункту 1.6 глави 1 наказу від 12.03.2012 №333 трансферти населенню визначає як поточні платежі фізичним особам або надання їм матеріальної допомоги у натуральному вигляді, які передбачені для збільшення їх доходу. Трансферти населенню можуть надаватись як у готівковій формі, так і шляхом сплати рахунків. Подібні платежі можуть бути окремою добавкою до бюджету певної сім`ї чи особи або компенсуванням певних видів витрат, наприклад, на харчування, комунальні послуги, оплату проїзду тощо.

З наведеного суд робить висновок, що оскільки суть судового рішення полягає у зобов`язанні провести перерахунок та здійснити виплату саме суддівської винагороди, то відповідно таке рішення повинно виконуватись за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода", а не за КЕКВ 2730 „Інші виплати населенню.

При цьому, суд звертає увагу на зміст листа ДСА України від 27.03.2023, яким на звернення ТУ ДСА України в Полтавській області головний розпорядник коштів вказує на можливість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в добровільному порядку саме за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" у межах наявних бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 можливо виконати та здійснити нарахування і виплату належної стягувачу суми за рахунок коштів за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода", що зумовить повне виконання судового рішення.

Таким чином, судом відхиляються як безпідставні твердження ТУДСА України в Полтавській області щодо неможливості виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 в повному обсязі у зв`язку із відсутністю коштів за КЕКВ 2730 "Інші виплати населенню".

Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що рішення суду у справі №440/7656/21 в частині нарахування і виплати належної стягувачу суми не виконано боржником без поважних причин, а тому підстави для скасування постанови про накладення штрафу від 24.02.2023 у ВП №70965260 за невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №440/7656/21 відсутні.

Таким чином, позов ТУДСА України в Полтавській області задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 17, м. Полтава, Полтавська область, 36032, ідентифікаційний код 26304855) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-Пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43316700), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва