Справа № 380/9940/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9940/23
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

10 травня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Мричко Н.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву Львівської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Львівської міської ради до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання недійсним рішення, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівської міської ради (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл.Ринок, 1) до виконавчого комітету Львівської міської ради (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1), в якій позивач просить:

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03.09.2020 № 782 Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію ТзОВ СВ існуючої нежитлової будівлі за рахунок надбудови на вул. Гетьмана І.Мазепи, 25-А, 25-Б у м. Львові.

Одночасно з позовною заявою Львівська міська рада подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03.09.2020 № 782 Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію ТзОВ СВ існуючої нежитлової будівлі за рахунок надбудови на вул. Гетьмана І.Мазепи, 25-А, 25-Б у м. Львові.

Така заява обґрунтована тим, що оскаржене рішення не відповідає вимогам містобудівного законодавства, ДБН, містобудівній документації на місцевому рівні, а також прийняте із порушенням процедури, визначеної Регламентом виконавчого комітету. Оскаржене рішення містить ознаки очевидної протиправності, оскільки ним порушено право територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради як власника земельної ділянки та власника будівлі КНП Львівська 1-ша міська клінічна лікарня імені Князя Лева, до якої ТзОВ СВ здійснює приблокування будівлі на вул. Мазепи, 25-А, 25-Б. У випадку незастосування заходів забезпечення позову та продовження дії рішення виконавчого комітету, третьою особою буде продовжуватись здійснення будівництва, шляхом приблокування до будівлі, яка на належить на праві власності територіальній громаді в особі Львівської міської ради, що в подальшому може унеможливити приведення об`єкта будівництва до попереднього стану.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи подані позивачем матеріали, суд вважає за можливе розглянути відповідну заяву без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходив з такого.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям вказаної статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами справи.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим необхідно, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані у вказаній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Своєю чергою, у рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Як видно з матеріалів справи, 03.09.2020 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення № 782 Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію ТзОВ СВ існуючої нежитлової будівлі за рахунок надбудови на вул. Гетьмана І.Мазепи, 25-А, 25-Б у м. Львові, яким затвердив містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію Товариством з обмеженою відповідальністю СВ існуючої нежитлової будівлі за рахунок надбудови на вул. Гетьмана І.Мазепи, 25-А, 25-Б у м. Львові. Цим же рішенням зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю СВ: отримати у встановленому порядку технічні умови на інженерне забезпечення проектованого об`єкта; розробити у спеціалізованій проектній організації або архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат на виконання робіт, робочий проект та провести його експертизу згідно з законодавством України; розробити паспорт кольорового опорядження фасаду та погодити його у встановленому законом порядку; звернутися у відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю для отримання дозвільних документів, які дають право на початок виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Львівська міська рада, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, вказує на очевидну протиправність рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03.09.2020 № 782, оскільки таке не відповідає вимогам містобудівного законодавства, ДБН, містобудівній документації на місцевому рівні, а також прийняте із порушенням процедури, визначеної Регламентом виконавчого комітету.

Суд вважає, що такі доводи Львівської міської ради не свідчать про очевидну протиправність рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03.09.2020 № 782, оскільки підлягають детальній перевірці під час судового розгляду.

У цьому контексті, враховуючи ненаведення позивачем очевидних ознак протиправності рішення виконавчого комітету, суд з підстав необґрунтованості відхиляє аргументи Львівської міської ради про порушення рішенням від 03.09.2020 № 782 прав територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради, адже станом на час звернення до суду із цією заявою таке рішення протиправним не визнавалось.

Оцінюючи решту доводів позивача крізь призму визначених процесуальним законом підстав для забезпечення позову, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову лише через можливість продовження здійснення ТзОВ СВ будівництва на підставі рішення від 03.09.2020 № 782, зважаючи на відсутність очевидних ознак протиправності останнього, суперечитиме критерію співмірності та природі винятковості інституту забезпечення позову.

Отже, враховуючи доводи позивача з питання забезпечення позову, суд дійшов висновку, що з наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду цієї справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову не містить достатніх даних про вжиття заходів забезпечення позову, а тому відсутні передбачені частиною другою статті 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, у задоволенні заяви Львівської міської ради про забезпечення позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Львівської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Львівської міської ради до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання недійсним рішення,- відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мричко Н.І.