Справа № 200/1184/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 травня 2023 року Справа №200/1184/23

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу (за правилами спрощеного позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач заявив наступні позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області щодо невжиття невідкладних заходів стосовно ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, а саме щодо вибуху снаряду, внаслідок чого зазнав руйнувань будинок позивача, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та щодо невидачі акту про зруйноване житло; зобов`язати Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області видати акт обстеження житла, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, затвердженого Постановою КМУ від 02.09.2020 №767; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10807316 від 14.10.2013 року він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначив, що 11.09.2022 року його житловий будинок зазнав руйнівних пошкоджень внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а саме у зв`язку із вибухом боєприпасу на відстані 40 метрів від його будинку. Зазначений факт зафіксовано Актом комісійного обстеження об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації 13.09.2022 року, затвердженого Головою комісії з обстеження об`єкта ОСОБА_2 23.09.2022 року за №1. У вказаному акті, комісія дійшла до висновку, що після виконання комісійного обстеження житлової будівлі, гаражу комісія вважає необхідним виконання додаткового обстеження вертикальних огороджувальних конструкцій після демонтажу металосайдингу та відновлення несучих елементів покрівлі житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 та будівлю гаражу комісія не рекомендує до подальшої експлуатації як таку, що несе загрозу мешканцям будинку. Позивач закцентував на тому, що належної допомоги як фінансової так і матеріальної, зокрема на своєчасне відновлення покрівлі будинку від місцевої влади він не отримав. Окрім цього позивач зауважив, що ним для отримання інформації від відповідача на його адресу були спрямовані адвокатські запити, в яких порушувались наступні питання: надання допомоги зокрема у вигляді відновлення покрівлі чи будівельних матеріалів для відновлення житла; надання позивачу невідкладної гуманітарної допомоги у зв`язку із вибухом боєприпасу, що завдав руйнівних пошкоджень його будинку; чи було здійснено комісійне обстеження об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, а саме житлового будинку та будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та надати належним чином засвідчену копію відповідного акту; які заходи відповідно до Постанови КМУ №473 від 19.04.2022 року були вжиті відповідачем задля виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії РФ; чи було включено будівлі за адресою: АДРЕСА_2 до переліку потенційно аварійно небезпечних об`єктів, які потребують невідкладних робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, аварійно небезпечних об`єктів, які підлягають демонтажу, ліквідації. Позивач наголосив на тому, що відповідно до технічного звіту обстеження технічного стану будівельних конструкцій об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ за адресою: м. Покровськ, вул. Лютнева, 7 фахівцями був зроблений такий висновок загальний технічний стан будівельних конструкцій будівлі по об`єкту знаходиться у аварійному стані, що відповідає категорії 4. Вбачається подальше відновлення конструкцій економічно недоцільно. Таким чином пошкоджений будинок відповідно до зазначених висновків є фактично зруйнованим житлом внаслідок збройної агресії РФ. Позивач зазначив, що згідно п.3.3.9 Положення про надання одноразової матеріальної допомоги громадянам за рахунок місцевого бюджету та складу комісії з питань надання одноразової матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів місцевого бюджету в новій редакції затвердженого розпорядженням начальника Покровської міської ВЦА Покровського району Донецької області від 16.01.2023 року №57рг, матеріальна допомога у розмірі 80 000 грн. виплачується власнику або одному із членів родини, що залишилась без житла, яке зруйноване внаслідок збройного конфлікту. Згідно п.58 цього Положення представником родини, що втратило житло під час вибуху внаслідок конфлікту до заяви додатково крім інших документів додається акт про зруйноване житло під час вибуху. Позивач зазначив, що не зважаючи на наявність вказаного вище висновку, що свідчить про фактично зруйноване його житло, бездіяльність відповідача який здійснював обстеження будинку полягає також у не наданні позивачу акту обстеження житла зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру спричиненої збройною агресією РФ згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру затвердженого Постановою КМУ від 02.09.2020 №767, тобто відповідачем не надано позивачу відповідного акту про зруйноване житло, що позбавляє його можливості звернутись до відповідного органу соціального захисту населення із заявою про виплату грошової компенсації.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що 11.09.2022 року житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить позивачу на праві приватної власності зазнав руйнівних пошкоджень внаслідок збройної агресії РФ, а саме у зв`язку із вибухом боєприпасу на відстані 40 метрів від будинку. З метою належної організації та координації виконання невідкладних робіт на виконання вимог постанови КМУ від 19.04.2022 №473 було обстежено пошкоджену житлову будівлю позивача. За результатами обстеження складено відповідний акт комісійного обстеження об`єктів пошкоджених внаслідок збройної агресії РФ від 13.09.2022 року, у висновках якого зазначено, що після виконання комісійного обстеження житлової будівлі комісія вважає необхідним виконання додаткового обстеження вертикальних огороджувальних конструкцій після демонтажу металосайдінгу та відновлення несучих елементів покрівлі житлової будівлі по вищезазначеній адресі. Будівлю гаражу комісія не рекомендує до подальшої експлуатації, як таку, що несе загрозу мешканцям будинку. За ініціативою відповідача та кошти місцевого бюджету було замовлено та виготовлено технічний звіт обстеження технічного стану будівельних конструкцій об`єкту пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ за адресою: АДРЕСА_2 , згідно висновків якого встановлено, що будівля по даному об`єкту знаходиться в аварійному стані, що відповідає категорії 4 та становить загрозу для здоров`я, життя людей, майна та довкілля. Крім того, зазначено, що подальше відновлення пошкоджених конструкцій економічно недоцільно. Враховуючи висновки вищезазначеного технічного звіту було складено акт від 22.12.2022 з відповідними висновками, що є аналогічним висновкам, які зазначені у технічному звіті. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що позивачу були надані всі складені акти, а саме від 13.09.2022 та 22.12.2022, а також примірник технічного звіту, які позивач додав до позову. Стосовно матеріальної допомоги особам, які залишились без житла, яке зруйноване внаслідок збройного конфлікту після вторгнення РФ то слід зазначити, що розпорядженням начальника Покровської міської ВЦА від 16.01.2023 №57 рг затверджено Положення про надання одноразової матеріальної допомоги громадянам за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до вказаного Положення матеріальна допомога у розмірі 80 000 грн. виплачується власнику або одному з членів родини, що залишились без житла, яке зруйноване внаслідок збройного конфлікту після вторгнення Росії в України 24.02.2022 року. Пунктом 5.8 Положення передбачено, що представник родини, що втратила житло під час вибуху внаслідок збройного конфлікту звертається до комісії з відповідною заявою до якої додатково додає: акт про зруйноване житло під час вибуху; документ про право власності; довідку за місцем проживання, підтверджену актом голови квартального комітету або старшого будинку за підписом сусідів, які засвідчують факт постійного проживання родини власника за адресою зруйнованого житла. Але як зазначив відповідач у відзиві, позивач за отриманням матеріальної допомоги не звертався та вищезазначеним Положенням автоматично матеріальна допомога не призначається, а тільки за зверненням особи, яка потребує допомоги в порядку визначеному п.5.8 Положення. Стосовно не надання акту обстеження житла, відповідач зауважив, що позивач до відповідача або безпосередньо до органів соціального захисту населення Покровської міської ради з відповідною заявою та необхідним пакетом документів передбаченим вимогами Постанови КМУ від 02.09.2020 №767 не звертався та документи на отримання акту обстеження не подавав. Автоматичного складання акту обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ даною Постановою не передбачено. Відповідач також звернув увагу на тому, що обсяги руйнувань зафіксовані належним чином, про що є відповідні докази, на які є посилання вище, крім того автоматичного надання допомоги не передбачено чинними нормативними актами, тому у разі відповідного звернення позивача за отриманням допомоги за рахунок коштів місцевого бюджету дане питання буде розглянуто. Стосовно складення акту відповідно до вимог Постанови КМУ №767, то позивач взагалі не звертався з цього питання. Таким чином відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є передчасними та задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 27.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач є власником житлового будинку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10807316, відповідно до витягу підставою виникнення права власності є договір дарування серія та номер 2-55 виданий 13.01.1994 року Державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори.

Вищезазначений житловий будинок був пошкоджений внаслідок збройної агресії РФ, що підтверджується Актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ від 13.09.2022, який було затверджено головою комісії 23.09.2022 року. В зазначеному акті в графі «орієнтовна дата пошкодження об`єкта» зазначено 11.09.2022 року; в графі «ймовірна причина пошкодження об`єкту» зазначено - вибух боєприпасу. В висновках у даному акті зазначено наступне після виконання комісійного обстеження житлової будівлі, гаражу комісія вважає необхідним виконання додаткового обстеження вертикальних огороджувальних конструкцій після демонтажу металосайдінгу та відновлення несучих елементів покрівлі житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . Будівлю гаражу комісія не рекомендує до подальшої експлуатації, як таку що несе загрозу мешканцям будинку.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту від 22.12.2022 року, складеного на підставі звіту №22007, в якому в графі «висновок за результатами обстеження» зазначено наступне загальний технічний стан будівельних конструкцій будівлі по об`єкту пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ, за адресою: АДРЕСА_3 знаходяться у аварійному стані, що відповідає категорії 4. Вбачається подальше відновлення конструкцій економічно не доцільно.

Судом встановлено, що спірним питанням в даній справі є зобов`язання відповідача видати акт обстеження житла за адресою: АДРЕСА_2 зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації затвердженої Постановою КМУ від 02.09.2020 року №767, відсутність якого унеможливлює отримання позивачем виплати грошової компенсації передбаченої п.3.3.9 Положення про надання одноразової матеріальної допомоги громадянам за рахунок коштів місцевого бюджету в новій редакції затвердженого розпорядженням відповідача від 16.01.2023 року №57рг, відповідно до якого матеріальна допомога у розмірі 80 000 грн. виплачується власнику або одному із членів родини, що залишилась без житла, яке зруйноване внаслідок збройного конфлікту.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частинами 1 та 2 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі-ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, в судовому порядку недійсним може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акта недійсним є порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначено про те, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналогічна права позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №243/4405/17, від 19.05.2020 у справі №916/1608/18.

Як свідчать матеріали справи, позивач є постраждалою особою від надзвичайної ситуації - воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації.

На підставі п.24 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), надзвичайна ситуацією є обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно п.20 ч.2 ст.19 КЦЗ України, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту віднесено забезпечення соціального захисту постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, зокрема виплати матеріальної допомоги.

За п.6 ч.1 ст.21 КЦЗ України, громадяни України мають право, зокрема, на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Частиною 1 ст.84 КЦЗ України визначено, що постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації є особа, якій заподіяно моральну, фізичну або матеріальну шкоду внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків.

Відповідно до положень ч.ч.2 - 4 вказаної статті цього Кодексу, заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації включають, зокрема: надання (виплату) матеріальної допомоги (компенсації).

Заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим здійснюються за рахунок, зокрема, коштів державного та місцевих бюджетів.

Надання невідкладної допомоги постраждалим може здійснюватися за рахунок коштів резервних фондів державного та місцевих бюджетів відповідно до рівня надзвичайної ситуації, а також матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

На підставі ч.ч.8 та 9 ст.86 КЦЗ України, постраждалі, яким виплачено грошову компенсацію за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок), житлом за рахунок держави не забезпечуються.

Забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання.

З аналізу наведених норм КЦЗ України можна зробити висновок, що виплата постраждалому грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) внаслідок надзвичайної ситуації здійснюється органом місцевого самоврядування за кошти, зокрема, місцевого та державного бюджетів, за умови добровільної передачі цим постраждалим зруйнованого або пошкодженого житла органу місцевого самоврядування.

Питання виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2020 №767, якою затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації. Цим Порядком визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Грошова компенсація постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації» (далі - бюджетні кошти). Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінреінтеграції. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення Донецької та Луганської облдержадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення). Бюджетні кошти спрямовуються на забезпечення виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, та перебувають на контрольованих Україною територіях (далі - постраждалі). Бюджетні кошти розподіляються головним розпорядником бюджетних коштів на підставі поданої регіональними органами соціального захисту населення інформації про кількість постраждалих, складеної на підставі рішень комісій з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, за формою та строками, встановленими Мінреінтеграції. Під час розподілу бюджетних коштів Мінреінтеграції враховується порядок черговості, встановлений пунктом 28 Порядку надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій та розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. № 947 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 3, ст. 66), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2020 р. № 767. Бюджетні кошти спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які протягом п`яти робочих днів після надходження коштів на їх рахунки, відкриті в органах Казначейства, готують відповідні виплатні документи (відомості) та здійснюють перерахування на банківську картку (картковий рахунок у банку) постраждалих або їх представників.

Порядок надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій та розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №947, який встановлює механізм надання та визначення розміру грошової допомоги постраждалим від надзвичайних ситуацій і розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації.

Відповідно до п.9 Порядку, для отримання грошової допомоги постраждалі подають на розгляд Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади такі документи: заяву; довідку про визнання особи постраждалою внаслідок надзвичайної ситуації; копію документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; копію одного з передбачених Податковим кодексом України документа з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім випадків, коли постраждалим є іноземець, особа без громадянства або особа, яка через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відмітку в паспорті громадянина України) (крім іноземців та осіб без громадянства).

Пунктом 9 вищезазначеного Порядку передбачено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади приймають у п`ятиденний строк з дня подання документів, зазначених у пункті 9 цього Порядку, а також за результатами обстеження житла, пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків, рішення щодо надання постраждалим грошової допомоги, що оформляється протоколом, та повідомляють про це постраждалим.

Пунктом 11 передбачено, що у разі надання постраждалим недостовірної інформації про встановлення статусу особи, яка постраждала від надзвичайної ситуації, розмір завданої матеріальної шкоди Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади можуть прийняти рішення про відмову в наданні грошової допомоги. У разі незгоди постраждалий може оскаржити зазначене рішення до суду.

Відповідно до розпорядження начальника Покровської міської військово-цивільної адміністрації від 16.01.2023 року №57-рг затверджено Положення про надання одноразової матеріальної допомоги громадянам за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до вказаного Положення матеріальна допомога у розмірі 80 000 грн. виплачується власнику або одному з членів родини, що залишились без житла, яке зруйноване внаслідок збройної конфлікту. Пунктом 5.8 Положення передбачено, що представник родини, що втратила житло під час вибуху внаслідок збройного конфлікту Росії з Україною, звертається до комісії з відповідною заявою до якої додатково додає: акт про зруйноване житло під час вибуху; документ про право власності; довідку за місцем проживання підтверджену актом голови квартального комітету або старшого будинку за підписом сусідів, які засвідчують факт постійного проживання родини власника за адресою зруйнованого житла.

З огляду на те, що метою звернення позивача з цим позовом до суду є саме отримання в подальшому від органу місцевого самоврядування матеріальної допомоги за пошкоджене внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру житло у сумі 80 000 грн., а однією з умов отримання такої матеріальної допомоги є звернення позивача до відповідача із відповідним переліком документів, які зазначені та передбачені Постановою КМУ №767 від 02.09.2020, суд дійшов висновку, що дії та/або бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішення стосовно надання матеріальної допомоги за пошкоджене внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру житло, можуть бути оскаржені в разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову в наданні матеріальної допомоги в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 року у справі №906/392/18 зробила такий правовий висновок: «…Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень ст.21 ЦК України».

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, оскільки захисту підлягає порушене цивільне право, тому він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз`яснює позивачу, що згідно із ч.2 ст.239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Одночасно суд зазначає, що згідно із п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст.143 КАС України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

З урахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу право звернення з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з врахуванням вимог ч.6 ст.143 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (адреса: 85300, Донецька область, Покровський район, м. Покровськ, площа Шибанкова, буд.11 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві право звернутися з позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець