Справа № 200/1892/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 травня 2023 року Справа №200/1892/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., одержавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім*ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім*ям під час дії воєнного стану»;

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім*ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язати Державну судову адміністрацію України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України забезпечити фінансування постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім*ям під час дії воєнного стану» у частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди.

Ознайомившись з позовною заявою, суд вважає, що вона не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до частини 1 статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (надалі також Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Частинами 1-3 статті 162-1 Закону №1402-VIII встановлено, що до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, проходження служби співробітниками Служби судової охорони є публічною службою.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року за № 384, розробленим на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони".

Відповідно до пунктів 4-7 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 26 серпня 2020 року за № 384 (надалі також - Порядок №384), грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги.

Отже, додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників Служби судової охорони.

Із змісту адміністративного позову слідує, що ОСОБА_1 просить суд, зокрема, зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати та виплатити на його користь додаткову винагороду передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

Частиною 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України) у редакції, яка діяла до 18.07.2022 року (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Однак, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 року за №2352-IX (надалі також - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022 року, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Таким чином, починаючи з 19 липня 2022 року, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Отже, після внесення Законом №2352-IX вказаних змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 під час проходження ним служби, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, внаслідок чого, зазначені положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Отже, єдиною чинною процесуальною нормою, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина 5 статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою №168 за період з 24 лютого 2022 року.

Водночас, зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, а тому про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, за місяць березень 2022 року позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення за вказаний місяць.

Надалі, позивач був обізнаний кожного наступного місяця, у якому не отримував спірну винагороду за кожний попередній місяць окремо.

У позовній заяві позивач зазначає про порушення свого права на належний розмір додаткової винагороди, встановленої постановою №168, саме з 24 лютого 2022 року, проте з рапортом про виплату такої винагороди звернувся до відповідача 1 тільки у лютому 2023 року, на який отримав відповідь листом від 09.02.2023 року №36.06-74.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 звернувся тільки 01.05.2023 року (відповідно відбитку штампу на конвнерті), тобто з порушенням визначеного частиною 5 статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

При цьому, позивач не зазначив причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Крім того, згідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 2, 5, 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Надати позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

У разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною, та її буде повернуто позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Стойка