Справа № 440/1564/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 р. Справа № 440/1564/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 10.06.22 по справі № 440/1564/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради

про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління від 25.10.2021 №58 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

Підставою для звернення до суду позивач вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який неправомірно відмовив позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, чим порушив приписи пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції спирався на те, що за інформацією ГУ ДСНС України в Полтавській області дана установа є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яка не є військовим формуванням, а тому права на статус відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у позивача немає. Апелянт вважає дані доводи безпідставними, оскільки згідно довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 09.12.2021 № 61-01-Г-604/61-09, наявної в матеріалах справи, позивач проходив службу в МВС України на посадах молодшого та середнього начальницького складу з 20.12.1997 року по 14.02.2003 року. Поряд із тим, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК. У довідці до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 114310 зазначено, що виявлена у позивача травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, а тому з висновками суду першої інстанції позивач не погоджується. Саме поняття "службових обов`язків" в Законі №3551-ХП тлумачиться як "обов`язків військової служби", що невід`ємно пов`язані з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), про що йдеться у частині 1 статті 7 Закону № 3551-XII. Таким чином, розпорядження Управління від 25.10.2021 №58 щодо відмови у встановленні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи є протиправним, винесеним відповідачем з порушенням вимог частини 2 статті 7 Закону № 3551-ХП та без урахування всіх обставин, що мають значення для її вчинення, а тому є протиправною.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що оскільки ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання - підполковник служби цивільного захисту, чинність п.2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не поширюється на працівників ДСНС України (за інформацією ГУ ДСНС України в Полтавській області, вони є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій та не є військовим формуванням). Поряд із цим, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обовязків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебування на фронті або участю в бойових діях у мирний час. Отже, обов`язковою умовою, за якою особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є встановлення інвалідності внаслідок захворювання, одержаного саме під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків). Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052 (зі змінами), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади. Отже, ознаки приналежності Державної служби України з надзвичайних ситуацій та її територіальних підрозділів до військових формувань відсутні. Документи, які підтверджують належність до категорії осіб, зазначених у п. 1 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у позивача відсутні. Таким чином, розпорядження Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.10.2021 №58 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи згідно п.2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" прийнято на законних підставах. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 без змін.

Позивач надав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до записів трудової книжки від 20.12.1997 серії НОМЕР_1 , позивач з 20.12.1997 по 30.09.2021 проходив службу у структурах МВС України, МНС України, ДСНС України.

З 30.09.2021 ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ ДСНС України в Полтавській області від 28.09.2021 №195 ос звільнений зі служби у відставку.

Станом на 16.12.2001 позивач проходив службу на посаді командира відділення 27-ї СДПЧ м. Зіньків (самостійна державна пожежна частина) та мав звання прапорщика внутрішньої служби, згідно витягу з послужного списку ГУ ДСНС України у Полтавській області від 09.12.2021 №61-01-Г-604/61-09.

16 грудня 2001 року близько 13 год. 00 хв. після повернення з відпрацювання плану пожежогасіння на підстанцію 110/35/10 кВт Зіньківської філії ПАТ "Полтаваобленерго", при здійсненні висадки на фасаді пожежної частини, з пасажирського відсіку пожежного автомобіля, ступаючи на підніжку яка обледеніла ОСОБА_1 спіткнувся та впав на спину внаслідок чого отримав травмування.

За результатами розслідування нещасного випадку, що стався 16.12.2001, складено акт форми Нцз-5 від 20.06.2016, затверджений 20.06.2016 начальником ГУ ДСНС України у Полтавській області, з висновком про те, що нещасний випадок вважається пов`язаним з виконанням службових обов`язків відповідно пункту 2.6 Інструкції про порядок розслідування, ведення обліку нещасних випадків в органах і підрозділах МНС України, затвердженої наказом МНС України від 18.08.2006 №540 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.10.2006 за №1106/12980. Травма сталася під час перебування на добовому чергуванні - складається акт форми Нцз-1, порушення вимог нормативно-правових актів про охорону праці не допущено.

Крім цього, складено акт про нещасний випадок, пов`язаний із виконанням службових обов`язків форми Нцз-1, затверджений 20.06.2016 начальником ГУ ДСНС України у Полтавській області.

23 вересня 2021 року Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України видано свідоцтво про хворобу №2195, яким на підставі статей 75в, 41а, 76г, 64в, 23б, 39а, 40б, 53в, 54б графи IIІ Розкладу хвороб та Таблиці додаткових вимог (додаток № 1 до положення, введеного в дію наказом Міністра оборони України №402-2008) ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку із: травмою, яка, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків, та захворюваннями, які, ТАК, пов`язані з проходженням служби.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісії серії 12 ААВ №114310, з 12.10.2021 по 01.11.2023 ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 групи у зв`язку з травмою, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків

20 жовтня 2021 року позивач звернувся до Управління із заявою з питання встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

На засіданні робочої групи по встановленню статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 25.10.2021 вирішено відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи згідно з п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішення оформлене розпорядженням Управління від 25.10.2021 №58.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 20.10.2021 Управління направило листа від 26.10.2021 №05-46/8849, яким повідомлено про відмову у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. За змістом листа, основним мотивом відмови є та обставина, що ГУ ДСНС України в Полтавській області, під час служби у якому ОСОБА_1 отримав травму, є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій та не є військовим формуванням, тому підстави встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні.

01 грудня 2021 року позивач звернувся до Управління із заявою про скасування рішення від 26.10.2021 №05-46/8849 та встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

На засіданні робочої групи по встановленню статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 01.12.2021 вирішено, що розпорядження Управління від 25.10.2021 №58 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" прийнято на законних підставах.

Листом Управління від 08.12.2021 №05-46/10181 на заяву позивача повідомлено про те, що "...Суб`єктом пункту 2 частини 2 статті 7 Закону є особи начальницького і рядового складу органів: Міністерства внутрішніх справ Союзу РСР; Комітету державної безпеки Союзу РСР; Міністерства внутрішніх справ України; Служби безпеки України; Служби зовнішньої розвідки України; інших військових формувань.

Підставою для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно з пунктом 2 частини другої статті 7 вищезазначеного Закону є довідки МСЕК, які підтверджують факт встановлення особам начальницького і рядового складу (визначених у цьому пункту органів) інвалідності, пов`язаної з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаним під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим уражень ядерними матеріалами. В переліку суб`єктів пункту 2 частини 2 статті 7 немає ДСНС України.

Листом Мінсоцполітики від 22.05.2018 № 264/0/166-18 зазначено, що оскільки законодавством України не встановлено чіткого переліку інших військових формувань, при вирішенні питання встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам рядового та начальницького складу інших військових формувань потребують вивчення документи, які регламентують діяльність таких формувань.

За інформацією Головного управління ДСНС України у Полтавській області, вони є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій та не є військовим формуванням. Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052 (зі змінами), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади.

В наданому Вами до розгляду пакеті документів відсутня інформація:

- щодо належності заявника до осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, як це передбачено пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- щодо визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться медичними (військово-лікарськими) комісіями Міністерства внутрішніх справ України (далі-ВЛК) відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року №285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 року за №559/30427.

При цьому, постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи (пункт 2 розділу VIII Положення), а причину інвалідності звільнених зі служби осіб устанавлюють медико-соціальні експертні комісії, відповідно до постанови КМУ від 03.12.2009 року №1317 "Питання медико-соціальної експертизи" та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій і каліцтв).

Фактичний огляд відбувся 23.09.2021 року Центральною лікарською-експертною комісією ДСНС України під час служби ГУ ДСНС України у Полтавській області.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (зі змінами) до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Позивачу встановлено спеціальне звання підполковник служби цивільного захисту.

Тому, згідно п.2 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України від 17.02.2021 року №1506/02/09.1-21, враховуючи надані Вами 20.10.2021 року документи, відсутні підстави для перегляду розпорядження Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.10.2021 року №58 про відмову у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни."

Вважаючи розпорядження Управління від 25.10.2021 №58 протиправним, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав його необгрунтоаності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993.

Статтею 4 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551-XIІ встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пунктах 11 - 15 частини другої цієї статті, визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 18 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з абзацом третім пункту 3 Положення №302, особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Абзацом другим пункту 7 Положення №302 встановлено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення №302, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

З системного аналізу вказаних норм права встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях у мирний час.

Отже, обов`язковою умовою, за якою особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є встановлення інвалідності внаслідок захворювання, одержаного саме під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" №1317 від 03.12.2009, причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час; одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання; одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період; пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; одержані внаслідок політичних репресій; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності); поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення; захворювання: отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Отже, крім іншого причинами інвалідності можуть бути поранення, контузії, каліцтва, захворювання одержані під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) та захворювання, отримані під час та в період проходження військової служби.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992, початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Водночас, згідно з частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Системно аналізуючи вказані вище норми права, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) включає періоди безпосереднього несення військової служби та виконання відповідних обов`язків.

Пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII законодавець додатково визначив категорію осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Це, зокрема особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Підставою для відмови позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи слугували висновки відповідача про те, що за інформацією ГУ ДСНС України в Полтавській області дана установа є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яка не є військовим формуванням, а тому права на статус відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у ОСОБА_1 немає, документи, які підтверджують належність до категорії осіб, зазначених у пункті 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у останнього відсутні.

Всупереч наведеному позивач стверджує, що він має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи на підставі пункту 2 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки він проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України на посаді начальницького складу та отримав інвалідність внаслідок травми під час виконання службових обов`язків.

Обґрунтовуючи свої твердження, позивач посилається на законодавство, що діяло на момент проходження ним служби в МВС України та на день отримання ним травми 16.12.2001, зокрема на статтю 16 Закону України "Про пожежну безпеку" від 29.01.1992 №3745-ХІІ, відповідно до якої державна пожежна охорона входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, а відповідно до пункту 2 Положення про проходження служби в органах внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ УРСР від 29.07.1991 №114, ОСОБА_1 як особі, яка проходила службу в органах внутрішніх справ присвоєно спеціальне звання внутрішньої служби - прапорщик внутрішньої служби.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про хворобу №2195 від 23.09.2021 Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС України вбачається , що у грудні 2001 року при виконанні службових обов`язків ОСОБА_1 (акт про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків за формою Нцз-1 від 20.06.2016 підписаний начальником ГУ ДСНС України у Полтавській області) отримав травму: Перелом лівого поперекового відростка ІІІ-IV поперекових хребців, струс головного мозку, зсадини та гематома гомілок.

У постанові ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) зазначено, що травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісії серії 12 ААВ №114310, з 12.10.2021 по 01.11.2023 ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 групи у зв`язку з травмою, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Отже, ІІ група інвалідності встановлена позивачу внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Колегія суддів вказує, що матеріали ж справи свідчать про те, що інвалідність позивача настала внаслідок травми, отриманої при виконанні поточних обов`язків військової служби у мирний час, що виключає можливість надання йому статусу особи з інвалідністю саме внаслідок війни.

Разом з цим, віднесення особи до осіб з інвалідністю внаслідок війни, коло яких окреслене статтею 7 Закону №3551-XII, безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього ж Закону, згідно з частиною першою якої, це особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Тож визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "осіб з інвалідністю внаслідок війни", за змістом Закону №3551-XII, є те, що наданню особі такого статусу передує доведення факту безпосередньої участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №824/32/19-а, від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18 та від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а, які, в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Поряд із цим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно того, що він проходив службу в частині, яка належала до військових формувань Міністерства внутрішніх справ України, а тому має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Як визначено статтею 16 Закону України "Про пожежну безпеку", яка діяла на момент проходження ним служби в МВС України та на день отримання ним травми 16.12.2001, державна пожежна охорона формується на базі існуючих воєнізованої та професійної пожежної охорони органів внутрішніх справ України, входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і здійснює державний пожежний нагляд. Державна пожежна охорона є одночасно самостійною протипожежною службою цивільної оборони, а також службою, яка в межах своєї компетенції виконує мобілізаційну роботу.

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 11 липня 2013 року затверджено Положення "Про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу", пунктом 2 якого визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно із пунктом 3 Постанови №593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

За таких обставин, ознаки приналежності Державної служби України з надзвичайних ситуацій та її територіальних підрозділів до військових формувань відсутні.

Між тим, ДСНС України відсутнє в переліку органів визначених в п.2 ч.2 ст.7 Закону, служба в яких дає право на статус особи з інвалідності внаслідок війни, не належить до інших військових формувань в розумінні положень Закону, оскільки є невійськовим органом, служба в ДСНС України є державною службою особливого характеру за контрактом, що у сукупності свідчить про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Управління від 25.10.2021 №58 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що головне право на отримання спірного статусу згідно пункту 2 частини 2 статті 7 Закону законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника з числа осіб начальницького і рядового складу, сталася в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з аналізу пункту 2 частини 2 статті 7 Закону отримання інвалідності при виконанні саме службових обов`язків є однією з складових отримання спірного статусу, наступною ж складовою є віднесення особи, яка отримала поранення, захворювання, тощо до складу відповідного органу або військового формування.

Колегія суддів зазначає, що лише наявність вказаних складових одночасно має наслідком віднесення відповідної особи до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Доводи апеляційної скарги з приводу застосування у даних спірних правовідносинах висновків Верховного Суду України, зроблених в постанові від 08 квітня 2014 року у справі 21-45а14, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки по вказаній справі з позивачем нещасний випадок стався в період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків, в той час як в даних спірних правовідносинах позивач проходив службу в ДСНС України, яка законодавчо не підпорядковується МВС України та не є військовим формуванням.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку з чим відповідач правомірно відмовив у наданні йому відповідного статусу.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 по справі № 440/1564/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Курило