Справа № 480/3490/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 р. Справа № 480/3490/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Сумської міської ради, Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня Святого Пантелеймона" Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 18.08.23 по справі № 480/3490/22

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради , ОСОБА_1

до Сумської міської ради треті особи Комісія з реорганізації комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради

про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської міської ради, третя особа - Первинна профспілкова організація Сумської міської клінічної лікарні № 5, і просять суд визнати протиправним і скасувати рішення XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради».

Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради» реорганізовано юридичну особу - комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради та встановлено, що комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованого комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради, з моменту внесення реєстраційних змін щодо припинення комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради. Також, пунктом 6 рішення відповідач вирішив: Управлінню охорони здоров`я Сумської міської ради попередити директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради ОСОБА_1 про наступне вивільнення із займаної посади за статтею 40 Кодексу законів про працю в Україні у зв`язку з реорганізацією підприємства.

Позивачі не погоджуються з вищезазначеним рішенням Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР та вважають, що прийняте депутатами рішення є незаконним, протиправним та підлягає скасуванню.

Так, у позовній заяві та доповненнях до позовної заяви, поданих до суду 05.08.2022, позивачі зазначають, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відсутній план розвитку Сумського госпітального округу, наявні негативні висновки від Правового управління і Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, а також враховуючи пряму заборону частини 3 статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» скорочення існуючої мережі закладів охорони здоров`я, оскаржуване рішення носить явно протиправний характер, адже прийняте з порушенням норм Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та Регламенту роботи Сумської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 04.12.2020 №1-МР.

Також позивачі звертають увагу, що ряд положень Проекту рішення не відповідають нормам чинного законодавства, зокрема: відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації, тому, Проект рішення відповідатиме вказаній нормі, якщо абзац перший пункту 1 буде викладено у такій редакції: «Припинити комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради шляхом реорганізації в порядку приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради», відповідним чином необхідно змінити назву Проекту рішення та положення пункту 4.1 Проекту рішення; недоцільним є посилання у преамбулі Проекту рішення на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я» від від 06.04.2017№ 2002-19 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 1013-р «Про схвалення Концепції реформи фінансування системи охорони здоров`я» оскільки заходи, про які йдеться в них, вже були реалізовані, і не є підставою для припинення КНП «Клінічна лікарня № 5»; відповідно до пункту 9 статті 10 Регламенту роботи Сумської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 04.12.2020 № 1- МР (із змінами), організація виконання рішення, як правило, покладається на виконавчі органи, комунальні підприємства/установи Сумської міської ради, а координація виконання рішення - на заступника (заступників) міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами Виконавчого комітету Сумської міської ради, секретаря Сумської міської ради відповідно до розподілу обоє язків, тобто пункт 9 Проекту рішення має бути викладено у редакції: «Контроль за виконанням даного рішення покласти на комісію з питань охорони здоров`я, соціального захисту населення, освіти, науки, культури, туризму, сім ї, молоді та спорту, а координацію виконання рішення - на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (Іщенко Т.Д.)»; пункт 6, яким, в порушення норм ч.2 ст.40, ч. 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, передбачено: Управлінню охорони здоров`я Сумської міської ради попередити директора КНП «Клінічна лікарня № 5» про наступне вивільнення із займаної посади у зв`язку з реорганізацією підприємства; фактичне вивільнення директора КНП «Клінічна лікарня № 5» має бути здійснено не раніше, ніж через два місяці з дня його ознайомлення відповідно до законодавства з даним рішенням.

Крім того, Управління охорони здоров`я Сумської міської ради своїм листом від 11.10.2021 №24.01-04/1012 вважає проект оскаржуваного рішення передчасним та таким, що не ґрунтується на глибокому аналізі показників медичної та фінансової діяльності обох підприємств.

На думку позивачів оскаржуване рішення відповідача не відповідає Конституції та законам України, зокрема, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту, порушує права та законні інтереси мешканців Сумської міської територіальної громади, і враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, яка полягає в порушенні процедури прийняття рішення відповідачем, безпідставності прийнятого рішення, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022р. позов Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 до Сумської міської ради, треті особи - Первинна профспілкова організація Сумської міської клінічної лікарні № 5, Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня Святого Пантелеймона" Сумської міської ради, Комісія з реорганізації комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня №5" Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення задоволено. Визнати протиправним і скасовано рішення XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Сумською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій зазначає що рішення підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Стосовно позивача ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржуване рішення не вирішує питання трудових правовідносин. Посилається на постанову Верховного суду від 29.04.2021 по справі №587/517/16-а. Також зазначає, що під час прийняття рішення про припинення лікарні в порядку реорганізації шляхом приєднання Сумська міська рада виступала відносно лікарні не в якості суб`єкта владних повноважень, а виключно як власник майна та засновник юридичної особи, права та обов`язки якого врегульовано господарським законодавством та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Таким чином суд припустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушив вимоги процесуального законодавства, та порушив вищевказані норми процесуального права. Також зазначає, що належним позивачем щодо визнання протиправним і скасування рішення Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР є виключно Сумська обласна держадміністрація. На підставі викладеного просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року по справі №480/3490/22 за позовом КНП Клінічна лікарня №5 Сумської міської ради, ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення Сумської міської ради №2992-МР від 23.02.2022 року, та закрити провадження по справі.

Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальним некомерційним підприємством "Клінічна лікарня Святого Пантелеймона" Сумської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що воно постановлено з порушенням норм адміністративного процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлено без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, тобто не відповідає вимогам ст.242 КАС України та підлягає скасуванню. Вказує, що рішення про реорганізацію позивача було прийнято відповідно до плану розвитку Сумського госпітального округу на 2020-2024 року та такий план розвитку затверджений в.о. голови Сумської обласної державної адміністрації 04.03.2020року. в якому визначені заходи щодо реорганізації та оптимізації закладів охорони здоров`я. Але судом першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст.3 КАС України не застосовано норми ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення надання медичної допомоги № 2347-ІХ від 01.07.2022 яким унормовано наступний етап реформи охорони здоров`я, а саме інфраструктурний, яким передбачено створення кластерних, надкластерних та інших видів закладів охорони здоров`я, що входять до спроможної мережі закладів охорони здоров`я і оспігального округу. Зазначає, що оспорюване рішення відповідає вказаним вимогам Закону, оскільки, прийнято відповідачем в межах повноважень, тим більше, таке рішення прийнято відповідно до вимог ч.2, 3 ст.59 Закону, тобто на пленарному засіданні ради після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради та було прийнято відкритим поіменним голосуванням. Також зазначає, що стосовно позивача ОСОБА_1 - оскаржуване рішення не вирішує питання трудових правовідносин. Посилається на постанову Верховного суду від 29.04.2021 по справі №587/517/16-а. На підставі викладеного, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022року в справі №480/3490/22 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову КНГІ Клінічна лікарня №5 Сумської міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішення Сумської міської ради №2992-МР від 23.02.2022 року відмовити в повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 , до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача Сумської міської ради такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що апеляційним господарським судом по справі №920/251/22 вже перевірялось питання правомірності відкриття провадження у справі та за наслідками розгляду справи відмовлено у відкритті справи в порядку господарського судочинства. З огляду на вказане вище, судом вірно встановлено, що є всі підстави для визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити дії. Вказує, що доводи апеляційної скарги відповідача є такими, що не спростовують висновків суду, а тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. На підставі викладеного вище, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі 480/3490/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача Сумської міської ради без задоволення.

Також, від представника позивачів надійшли письмові пояснення до відзиву, в який зазначає, що позивач звертався до господарського суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Сумської міської ради від 23.02.2022 № 2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради. Зазначає, що відповідач у спірних правовідносинах Сумська міська рада діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник вищезазначеного комунального некомерційного підприємства, у зв`язку з чим оскаржуване рішення № 2992-МР від 23.02.2022 в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є рішеннями власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи, необхідними для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо припинення діяльності закладу. Посилається на рішення Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 813/1232/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.06.2020 у справі 480/1887/19, від 01.07.2020 у справі № 580/1670/19, від 22.10.2020 у справі № 694/1174/16-а; від 28.01.2021 у справі № 140/434/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 260/91/19, від 10.09.2019 у справі № 921/36/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні п.3 ч.1 ст.20 ГПК України, і мають розглядатися за правилами ГПК України. Вказує, що , апеляційним господарським судом вже перевірялось питання правомірності відкриття провадження у справі та за наслідками розгляду справи відмовлено у відкритті справи в порядку господарського судочинства. Зазначені вище судові рішення Господарського суду Сумської області та Північного апеляційного господарського суду є чинними та не скасованими.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, а також того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийнято за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. учасниками справи отримано копії апеляційних скарг, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 23.02.2022 Сумська міська рада VIII скликання на XIX сесії прийняла рішення №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради, яким, керуючись ст.ст. 25, 26, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 104-108 Цивільного кодексу України, ст. 59 Господарського кодексу України, Законів України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я» № 2002-19 від 06.04.2017, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. №1013-р «Про схвалення Концепції реформи фінансування системи охорони здоров`я», з метою оптимізації мережі комунальних некомерційних підприємств в галузі охорони здоров`я, підвищення якості та доступності надання медичних послуг, забезпечення реалізації державної політики реформування сфери охорони здоров`я, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, Сумська міська рада вирішила:

1. Реорганізувати юридичну особу комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради (юридична адреса: 40007, Сумська область, м. Суми, вул. М.Вовчок, буд. 2, ) шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради (юридична адреса: 40007, Сумська область, м. Суми, вул. М.Вовчок, буд. 2, ).

Встановити, що комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради є правонаступником майнових прав та обов`язків реорганізованого комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради, з моменту внесення реєстраційних змін щодо припинення комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради.

2. Встановити строк для заявлення кредиторами своїх вимог два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи - комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради. Свої вимоги кредитори подають до комісії з реорганізації, яка розглядає кожну вимогу окремо, після чого приймає відповідне рішення.

3. Створити комісію з реорганізації юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради у складі згідно з додатком 1 до цього рішення.

4. Комісії з реорганізації:

4.1. Забезпечити здійснення в установленому чинним законодавством порядку заходів, пов`язаних з реорганізацією комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради;

4.2. Протягом трьох робочих днів з дати прийняття цього рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію про прийняте рішення щодо припинення юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради.

4.3. Здійснити необхідні заходи щодо попередження працівників комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради про реорганізацію підприємства, відповідно до вимог чинного законодавства України (ч. 3, ст. 32, ст. 42, ч.3 ст. 184 КЗпП України).

4.4. Протягом двох місяців з дня прийняття даного рішення, провести повну інвентаризацію всього майна, активів, зобов`язань даного суб`єкта діяльності.

4.5. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами подати до Сумської міської ради передавальний акт на затвердження.

4.6. Закінчити процедуру з припинення юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради та надати державному реєстратору документи для припинення юридичної особи в термін до 01.09.2022 року.

5. З моменту створення комісії з реорганізації юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради до неї переходять повноваження щодо управління справами зазначеної юридичної особи. Голова комісії та її члени представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради.

6. Управлінню охорони здоров`я Сумської міської ради попередити директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради Петренка В`ячеслава Юрійовича про наступне вивільнення із займаної посади за статтею 40 Кодексу законів про працю в Україні у зв`язку з реорганізацією підприємства.

Фактичне вивільнення ОСОБА_1 здійснити не раніше, ніж через два місяці з дня його ознайомлення відповідно до законодавства з даним рішенням.

7. Затвердити Статут комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради згідно з додатком 2 до цього рішення.

8. Департаменту комунікацій та інформаційної політики Сумської міської ради (Кохан А.І.) оприлюднити дане рішення відповідно до чинного законодавства України.

9. Контроль за виконанням даного рішення покласти на комісію з питань охорони здоров`я, соціального захисту населення, освіти, науки, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту і на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (Іщенко Т.Д.).

Позивачі не погоджуються з вищезазначеним рішенням Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР, вважаючи вказане рішення незаконним, протиправним і таким, що підлягає скасуванню, звернулися до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття «адміністративної справи» наведено у ст. 4 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

При цьому, публічно-правовий спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Таким чином, до адміністративних відносяться ті справи, що виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується тих відносин, в яких один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Між тим, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. В цьому випадку спір носитиме приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини 3 статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Так, Господарський процесуальний кодекс України визначає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи у спорах що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого в процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання в концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади.

Таким чином, засновником та власником корпоративних прав підприємства комунальної форми власності є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, до компетенції ради належить здійснення розпорядчих функцій та прийняття рішень, зокрема, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Із змісту адміністративного позову встановлено, що предметом спору є рішення Сумської міської ради VIII скликання на XIX сесії №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник комунальної установи, згідно статуту наявного в матеріалах справи, у зв`язку з чим оскаржувані рішення в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а є рішенням власника (засновника) комунальної установи, необхідними для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо припинення діяльності закладу.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак, судом першої інстанції було не правильно застосовано норми процесуального права та здійснено розгляд справи по суті в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 813/1232/18, від 09.09.2020 справа № 260/91/19.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у постанові від 09.09.2020 справа № 260/91/19 Велика Палата Верховного Суду відступила від своїх правових висновків викладених у постановах від 12.02.2020 у справах № 1340/5441/18 та № 813/1368/18 про те, що рішення обласної ради щодо припинення комунального закладу «Львівський обласний центр здоров`я» та комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний інформаційно-аналітичний центр» шляхом приєднання до комунального закладу Львівської обласної ради прийняте на виконання від імені територіальної громади функції управління закладами охорони здоров`я, і таке рішення впливає не лише на права та інтереси позивачки як члена територіальної громади, а й на інтереси територіальної громади в цілому, тому позивачка скористалася своїм правом, визначеним статтею 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР), на його оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому Сумська міська рада в цих відносинах виступає як суб`єкт права власності, а не як суб`єкт владних повноважень.

Прийняття зазначеним органом рішення №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради, та саме здійснення реорганізації, є етапом реалізації волі власника, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Апеляційний суд прийшов до переконання про наявність підстав для закриття провадження в цій справі, оскільки спір у справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Щодо посилань представника позивача в відзивах на апеляційні скарги та в письмових поясненнях на те, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 02.09.2022 по справі №920/251/22, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023р. відмовлено у відкритті провадження у справі № 920/251/22 за позовом Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради до відповідача: Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення ради, тобто апеляційним господарським судом вже перевірялось питання правомірності відкриття провадження у справі та за наслідками розгляду справи відмовлено у відкритті справи в порядку господарського судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів відхиляє дані доводи представника позивача, оскільки Господарський суд Сумської області відмовив у відкритті провадження у справі не з підстав того, що цей спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а з підстав того, що у провадженні Сумського окружного адміністративного суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому керуючись п.3 ч.1 ст. 175 ГПК України суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі №920/251/22.

Тобто приймаючи рішення по справі №920/251/22 судами не з`ясовувалось питання за правилами якої юрисдикції має бути розглянута позовна заява.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наявність рішення про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 175 ГПК України не перешкоджає повторному зверненню з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, розглянувши та вирішивши справу по суті, не врахував те, що вимоги позивача не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, доводи сторін щодо суті спору не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 238 статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п 3. частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до положень абз.2 ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

З огляду на приписи п.10 ч.6 ст.12 КАС України, відповідно до якого справами незначної складності є інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 319 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня Святого Пантелеймона" Сумської міської ради - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі № 480/3490/22 - скасувати.

Провадження у справі № 480/3490/22 за позовом Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 до Сумської міської ради, треті особи - Первинна профспілкова організація Сумської міської клінічної лікарні № 5, Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня Святого Пантелеймона" Сумської міської ради, Комісія з реорганізації комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня №5" Сумської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу про наявність у нього права на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови.

Роз`яснити позивачу, що така заява подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло