Справа № 640/33567/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу №654 від 10 листопада 2020 року Головного управління Національної поліції в Київській області про накладання дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №335 о/с від 04 грудня 2020 року по особовому складу Головного управління Національної поліції в Київській області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити на службі в поліції поліцейського сектора реагування патрульної поліції №2 Бориспільського ВП в Київській області ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 з 05 листопада 2020 року;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді поліцейського сектора реагування патрульної поліції №2 Бориспільського ВП в Київській області ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1. з 05 листопада 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 грудня 2020 року до дня поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового забезпечення за всі місяці вимушеного прогулу - в розмірі одного місячного грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

23 березня 2023 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 працював на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 у Бориспільському ВП ГУ НП в Київській області.

05 листопада 2020 року до Головного управління з ГУНП у місті Києві надійшла інформація про порушення Правил дорожнього руху поліцейським СРПП №2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області рядовим поліції ОСОБА_1 , у зв`язку з чим 05 листопада 2020 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №1818 призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Київській області 09 листопада 2020 року.

Головним управлінням Національної поліції в Київській області 10 листопада 2020 року видано наказ №654, пунктом 2 якого за порушення службової дисципліни, статей 3, 18 та 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року за №2337, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року №100, що виразилося у неповідомленні свого керівництва Бориспільського ВП ГУНП в Київській області про порушення ним чи іншими особами Правил дорожнього руху та факт складання стосовно нього адміністративних матеріалів, ненаданні допомоги іншим поліцейським під час виконання ними службових обов`язків та допомоги іншим поліцейським під час виконання ними службових обов`язків та неповідомленні працівників поліції про можливе порушення Правил дорожнього руху цивільною особою та як наслідок призвело до складання стосовно нього адміністративних матеріалів.

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 04 грудня 2020 року №335 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вважаючи вказані накази відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (надалі по тексту - Закон №580-VIII, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 (надалі по тексту - Правила №1179) затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (пункт 2 Правил №1179).

Статтею 64 Закону №580-VIII визначена Присяга працівника поліції, приймаючи яку, працівник на службі в поліції зобов`язується дотримуватися Конституції та законів України, з гідністю нести високе звання поліцейського.

При цьому, відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут, а редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Згідно з частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі висновків службового розслідування встановлено допущення позивачем порушень службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог статей 3, 8, 18 та 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року за №2337, пункту 2.4 Правил дорожнього руху, які виразилися у не дотримання нормативно-правових актів, які регламентують діяльність Національної поліції України, невиконанні законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, намаганні зникнути з місця зупинки, що в свою чергу призвело до перешкоджання останнім належним чином виконувати свої обов`язки та наражало на небезпеку поліцейських та цивільних громадян, неповідомленні керівництва Бориспільського відділу поліції про складання адміністративних матеріалів, не сприянні керівництву відділу поліції у дотриманні службової дисципліни, проявленні нещирості під час проведення службового розслідування, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, безпідставному невиході на службу з 08.00 по 20.00 02 листопада 2020 року та з 20.00 03 листопада 2020 року по 08.00 04 листопада 2020 року.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що 05 листопада 2020 року о 02.00 екіпажем УПП у місті Києві ДПП Національної поліції України "Рубін - 0152", у складі інспектора роти №1 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві ДПП Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 та заступника командира роти №1 батальйону №4 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП Національної поліції України капітана поліції Комарніцького І.А. під час здійснення превентивних заходів (патрулювання) та території обслуговування, а саме за адресою: вул. Васильківська, 36 у м. Києві, було виявлено транспортний засіб марки "Меrcedes-Benz Е 240" (сірого кольору) номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по вулиці Васильківська в напрямку вулиці Михайла Ломоносова, з порушенням Правил дорожнього руху, а саме з явним перевищенням встановленого швидкісного режиму, у зв`язку з чим поліцейськими було прийнято рішення про вжиття заходів щодо припинення правопорушення водієм вищевказаного транспортного засобу і за допомогою звукової сирени та проблискових маячків синього і червоного кольорів подано сигнал про зупинку, однак водій на таку вимогу не відреагував та збільшивши швидкість продовжив рух, створюючи, при цьому, аварійно-небезпечні ситуації (проїзд регульованих перехресть на червоний сигнал світлофора).

На такі дії правопорушника, працівниками поліції було прийнято рішення про його переслідування, під час якого водій автомобіля марки "Меrcedes-Benz Е 240" номерний знак НОМЕР_1 , заїхав на придворову територію корпусу №3 будинку №9, що по вул. Вільямса у м. Києві, однак у зв`язку з тим, що рух за вказаною адресою було обмежено аварійною службою, через проведення ремонтних робіт водопостачання, водій вищевказаного транспортного засобу, покинув автомобіль та почав втікати у пішому порядку та зник з поля зору поліцейських.

У свою чергу, поліцейські з метою затримання правопорушника та його притягнення до адміністративної відповідальності, передали орієнтування зовнішніх ознак порушника іншим екіпажам, які здійснювали превентивні заходи поблизу місця події.

Через 10 хвилин, екіпаж УПП у місті Києві ДПП Національної поліції України "Рубін-0151" повідомив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про затримання особи, ззовні схожої на правопорушника та доставили його до місця розташування автомобіля "Меrcedes-Benz Е 240" номерний знак НОМЕР_1 .

Під час з`ясування особи правопорушника, працівниками поліції було встановлено, що останній являється діючим працівником поліції - ОСОБА_1 та проходить службу на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області.

Надалі, працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, під час чого він виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі шляхом здачі біологічних зразків, у зв`язку з чим його було доставлено до КМНКЛ "Соціотерапія", де медичним працівником у нього відібрано відповідні зразки.

Після проведення зазначеного огляду, поліцейськими стосовно ОСОБА_1 було складено на підставі пункту 2.9 Правил дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №082595, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №082596, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого останнього було відпущено додому.

В межах спірних правовідносин оскаржуваний наказ прийнято у зв`язку із порушенням позивачем службової дисципліни, тобто скоєння дисциплінарного проступку.

Крім того, непритягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, який встановлений в ході службового розслідування і за який відповідач у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Факт вчинення встановлених розслідуванням дій позивача підриває авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Положення статті 18 Закону №580-VIII зобов`язують поліцейського вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків та інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

В той же час, невиконання покладених на поліцейського обов`язків свідчить про порушення ним службової дисципліни.

З урахуванням наведеного, висновок службового розслідування, складений стосовно позивача містить в собі опис та дослідження обставин скоєного позивачем дисциплінарного проступку, котрий охоплював сукупність реально існуючих фізичних вчинків, які суперечать інтересам служби, вчинені ним самостійно та за відсутності будь-якого впливу.

Позивачем зазначених обставин під час розгляду справи спростовано не було.

Отже, дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку всебічно, повно та об`єктивно дослідила та встановила обставини діяння позивача як поліцейського із одночасним вірним встановленням його сутності.

Доказів порушення порядку проведення службового розслідування позивачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає висновки відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні службової дисципліни, статей 3, 8, 18 та 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статус Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та з огляду на те, що наслідки проступку фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів підтримує висновок Окружного адміністративного суду міста Києва про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Отже, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18).

В рішенні Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі №810/2073/16 вказано, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя Файдюк В.В.