Справа № 300/1719/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" травня 2023 р. справа №300/1719/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боброва Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.03.2023 №1683-1403/Я-02/8-0900/23, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із урахуванням заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при обчисленні позивачу пенсії по інвалідності протиправно не враховано заробітну плату (дохід) позивача за період роботи в росії з листопада 2006 року по березень 2016 року, за який нараховано та сплачено страхові внески, що підтверджується архівними довідками, довідками про заробітну плату та розрахунковими аркушами, які були отримані на запити відповідача. У березні 2023 року позивачу було відмовлено у врахуванні заробітної плати (доходу) за період з листопада 2006 року по березень 2016 року, у зв`язку із припиненням участі росії в Угоді про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Вказану відмову вважає протиправною, просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що пенсії громадянам, які проживали/ працювали на території росії призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із припиненням участі росії в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. При цьому, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу з 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії за даними системи персоніфікованого обліку. До розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 враховано періоди з 01.05.2005 по 31.10.2006, з 01.01.2019 по 30.06.2020 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а з листопада 2006 року по березень 2016 року (період роботи у росії) взято у нульовому варіанті. Водночас, законних підстав для врахування заробітної плати (доходу) за періоди роботи в росії, відповідно до довідок від 27.02.2020 №15-19, від 28.02.2020 №254, від 31.03.2016 №168, немає, оскільки зазначені довідки не підтверджені первинними документами. Також звертає увагу суду на зупинення у відносинах з росією дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993. На думку відповідача, документи, необхідні для призначення пенсії, враховуються лише у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, у якій документ було складено. Вважає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду із даним позовом, оскільки на момент звернення до відповідача із запитом у лютому 2023 року позивач вже знав, що його права на належне пенсійне забезпечення були порушені. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 263 КАС України, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази та заперечення проти них, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом установлено наступне.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 19.01.2022 №68, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності (а.с. 102).

25.01.2022 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії по інвалідності, що підтверджується копією заяви від 25.01.2022 (а.с. 97).

Із змісту розписки-повідомлення від 25.01.2022 вбачається, що разом із заявою для призначення пенсії позивач надав, у тому числі, довідки про джерела доходів з 01.07.2000 №Я-15-Я-19, №254, №168, довідки про стаж №159, №138-к, №204/12-04-2317, б/н, №Я-12-Я-14, інформацію про сплату внесків №2086-12, №415/12, №14-20, №335, №430, №846/14, №1854/02-16, б/н (а.с. 98).

З 11.01.2022 позивачу призначено пенсію по інвалідності, що підтверджується рішенням про призначення пенсії від 04.02.2022 №68 (а.с. 110).

Відповідно до протоколу розрахунку стажу, відповідачем при призначенні пенсії зараховано до загального стажу позивача періоди його роботи у росії з 11.07.2006 по 20.02.2009, з 22.02.2009 по 14.03.2010, з 21.07.2015 по 31.08.2015, з 22.09.2015 по 31.03.2016 (а.с. 111).

Судом також досліджено копію трудової книжки позивача від 21.10.2004 серії НОМЕР_1 та встановлено, що позивач працював:

з 10.05.2006 по 20.02.2009, з 22.02.2009 по 14.03.2010 помічником бурильника на ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» (записи №3-8);

з 25.03.2010 по 18.01.2013 помічником бурильника у ВАТ «К» «Північгазсервіс» (записи №1-2);

з 28.01.2013 по 09.01.2014, з 10.01.2014 по 31.10.2014 помічником бурильника у філіалі «Спеціалізоване управління із будівництва підземних сховищ та буріння свердловин ВАТ «Підзембургаз» Бурової компанії ВАТ «Газпром» філіал «Спецуправління» ВАТ «Підзембургаз» (записи №9-15);

з 10.11.2014 по 31.03.2015 помічником бурильника на ТОВ «Ериел Нафтогазсервіс» (записи №3-4);

з 21.07.2015 по 31.08.2015 помічником бурильника на ТОВ «Русінтеграл-Піонер» (записи №5-6) (а.с. 46-59).

Відповідно до даних трудової книжки позивача від 22.09.2015 НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював з 22.09.2015 по 31.03.2016 помічником бурильника на ТОВ «УБР-1» (записи №1-2) (а.с. 60-62).

В матеріалах справи також наявний протокол розрахунку заробітку ОСОБА_1 , згідно із яким при обчисленні розміру пенсії позивача заробітна плата (дохід) за періоди з 01.11.2006 по 31.03.2010, з 01.07.2015 по 31.03.2016 врахована нулями (а.с. 112-113).

У лютому 2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування заробітної плати (доходу) за весь період його страхового стажу.

Відповідач листом від 15.03.2023 №1683-1403/Я-02/0900/23 повідомив, що при зверненні за призначенням пенсії, позивачем надано довідки про заробітну плату за періоди роботи в росії, які до підрахунку пенсії не взяті. До заробітної плати враховано періоди з 01.05.2005 по 31.10.2006, з 01.01.2019 по 30.06.2020 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а з листопада 2006 року по березень 2016 року (період роботи у росії) взято у нульовому варіанті. Також відповідачем зазначено, що з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Отже, для обчислення пенсії із врахуванням даних наданих позивачем довідок немає законних підстав, оскільки вони видані в росії та не підтверджені первинними документами (а.с. 6).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон України №1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Згідно із п. 1 ст. 41 Закону України №1058, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до абз. 5 пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі - Порядок № 22-1), особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє зробити висновок, що заробіток (дохід) за періоди роботи на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при обчисленні розміру пенсії за умови надання особою довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях).

Так, з оскаржуваної позивачем відмови вбачається, що заробітна плата за період роботи у росії з листопада 2006 року по березень 2016 року взято у нульовому варіанті.

Проте, з матеріалів даної адміністративної справи судом встановлено, що за період з 01.05.2006 по 31.10.2006 при обчисленні розміру пенсії врахований дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується змістом листа від 15.03.2023 №1683-1403/Я-02/0900/23.

Згідно із листом пенсійного фонду російської федерації від 03.06.2021 №3338-12, нарахування та сплату страхових внесків в пенсійний фонд за період з 10.05.2006 по 20.02.2009, з 22.02.2009 по 15.01.2010, з 16.01.2010 по 14.03.2010 за ОСОБА_1 здійснювала ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» (а.с. 7, 69).

З травня 2006 року по грудень 2006 року, з січня 2007 року по грудень 2007 року, з січня 2008 року по грудень 2008 року, з січня 2009 року по грудень 2009 року, з січня 2010 року по березень 2010 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, що підтверджується архівними довідками про нараховану заробітну плату (з розбивкою по місяцях) від 23.12.2019 №Я-74 (27.02.2020 №Я-15), від 23.12.2019 №Я-75 (27.02.2020 №Я-16), від 23.12.2019 №Я-76 (27.02.2020 №Я-17), від 23.12.2019 №Я-77 (27.02.2020 №Я-18), від 23.12.2019 №Я-78 (27.02.2020 №Я-19), виданими відділом зі справ архівів (муніципальний архів) муніципального утворення міста Ноябрськ (а.с. 8-12, 77-81).

На виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2023, відповідачем надано копію пенсійної справи позивача, у матеріалах якої містяться вказані архівні довідки.

Окрім цього, відповідно до довідки від 31.03.2016 №168, виданої ТОВ «УБР-1», у період з вересня 2015 року по лютий 2016 року ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата. У 2015-2016 році на усі види виплат проводилося нарахування страхових внесків. Усі утримання перераховувались в пенсійний фонд рф (а.с. 13, 94).

Згідно із довідкою від 28.02.2020 №254, виданою ТОВ «Русінтеграл-Піонер», з липня 2015 року по серпень 2015 року позивачу нараховувалась заробітна плата. У вересні 2015 року нарахована компенсація за невикористану відпустку. Суми внесків нараховані та перераховані до пенсійного фонду рф повністю (а.с. 14, 93).

Також, в матеріалах справи наявні розрахункові аркуші, які підтверджують нарахування ОСОБА_1 заробітної плати на ТОВ «Управління бурових робіт-1» за період з вересня 2015 року по березень 2016 року (а.с. 15-19, 74-76).

Зі змісту розписки-повідомлення від 25.01.2022 судом встановлено, що разом із заявою для призначення пенсії позивачем були надані пенсійному органу вищезазначені документи.

Таким чином, вищезазначені довідки підтверджують нарахування позивачу заробітної плати та сплату страхових внесків за період з листопада 2006 року по березень 2016 року.

Безпідставними є посилання відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати згідно наданих довідок за період роботи у росії, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з оглядну на нищевказане.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобовязання, взяті згідно із Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи на території росії.

Щодо посилань відповідача на необхідність проставлення апостилю на довідках про заробітну плату позивача за періоди роботи в росії, суд вказує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 (надалі Конвенція від 22.01.1993), документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Конвенції від 22.01.1993, документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 набрав чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 №2783-ІХ.

Після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993 не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Однак, відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, що довідки про заробітну плату позивача за періоди роботи на території росії на момент їх подання до відповідача до 24.02.2022 приймалися на території України без спеціального посвідчення, вимога ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про необхідність проставлення апостилю є безпідставною.

З приводу покликань відповідача на не підтвердження довідок про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди роботи в росії первинними документами, судом зроблено наступні висновки.

Архівні довідки, видані відділом зі справ архівів (муніципальний архів) муніципального утворення міста Ноябрськ, від 23.12.2019 №Я-74 (27.02.2020 №Я-15), від 23.12.2019 №Я-75 (27.02.2020 №Я-16), від 23.12.2019 №Я-76 (27.02.2020 №Я-17), від 23.12.2019 №Я-77 (27.02.2020 №Я-18), від 23.12.2019 №Я-78 (27.02.2020 №Я-19), містять інформацію про підставу їх видачі особові рахунки та місце їх зберігання.

Змістом довідки від 31.03.2016 №168, виданої ТОВ «УБР-1», підтверджується, що зазначений документ був виданий на підставі особових рахунків, розрахункових відомостей за 2015-2016 роки.

Також, в матеріалах справи наявні розрахункові аркуші, які підтверджують нарахування ОСОБА_1 заробітної плати на ТОВ «Управління бурових робіт-1» за період з вересня 2015 року по березень 2016 року (а.с. 15-19, 74-76).

Довідка від 28.02.2020 №254 видана ТОВ «Русінтеграл-Піонер» на підставі особового рахунку № НОМЕР_3 .

Таким чином, довідки про заробітну плату позивача за період його роботи на території росії містять посилання на первинні документи, на підставі яких їх було видано, а відтак підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії.

Більше того, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 відповідачем надано копію пенсійної справи позивача, у матеріалах якої містяться документи, що підтверджують факт листування пенсійних органів України з компетентними органами росії з приводу пенсійного забезпечення ОСОБА_1 (зокрема, відповідь на запит від 26.02.2020, листи від 04.08.2020 №355, від 09.12.2019 №430, від 20.07.2020 №846/14, від 29.01.2020 №1854/02-16, доручення від 03.01.2020 №33).

Отже, відповідач мав об`єктивну можливість здійснити перевірку достовірності даних довідок про заробітну плату позивача ще у 2019-2020 роках, до початку повномасштабного вторгнення та розірвання відносин з росією, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення громадян.

Однак, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей, на підтвердження обґрунтованості та достовірності, або уточнення даних, що містяться у поданих позивачем документах.

Надані позивачем довідки про заробітну плату не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Такі дії відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на належне призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних чи інших відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 15.03.2023 №1683-1403/Я-02/0900/23, то така вимога не підлягають задоволенню, оскільки зазначений документ за своєю суттю є листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, а не рішенням про відмову у врахуванні заробітної плати (доходу).

Відтак, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо врахування при обчисленні пенсії позивача по інвалідності заробітної плати (доходу), визначених у архівних довідках, виданих відділом зі справ архівів (муніципальний архів) муніципального утворення міста Ноябрськ від 23.12.2019 №Я-74 (27.02.2020 №Я-15), від 23.12.2019 №Я-75 (27.02.2020 №Я-16), від 23.12.2019 №Я-76 (27.02.2020 №Я-17), від 23.12.2019 №Я-77 (27.02.2020 №Я-18), від 23.12.2019 №Я-78 (27.02.2020 №Я-19), довідці від 28.02.2020 №254, виданій ТОВ «Русінтеграл-Піонер», довідці від 31.03.2016 №168, виданійТОВ «УБР-1» та розрахункових аркушах ТОВ «УБР-1» та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із врахуванням вищевказаних довідок.

Щодо дати, з якої має бути здійснено перерахунок пенсії позивача та строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.7 Порядку №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно із п. 1.8 Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

ОСОБА_1 звернувся за признання пенсії по інвалідності 11.01.2022, що підтверджується рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2022 №68.

У призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю атестата УПСЗН про припинення виплати державної соціальної допомоги по інвалідності.

25.01.2022 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії по інвалідності.

Відповідно до абз. 4 п. 1.8 Порядку №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Протоколом від 04.02.2022 №68 підтверджується, що пенсія по інвалідності призначена позивачу з 11.01.2022, тобто з дня первинного звернення.

При цьому, рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2022 №68 не містить посилань на відмову у врахуванні заробітної плати (доходу) за період з травня 2006 року по березень 2016 року за час роботи у росії.

Також відповідачем не надано доказів того, що позивачу повідомлялося про не врахування його заробітної плати за період з травня 2006 року по березень 2016 року за час роботи у росії під час/ після повторного звернення 25.01.2022 чи при зверненні із заявою на допризначення пенсії у зв`язку із наданими додатковими документами від 04.02.2022.

Відтак на переконання суду, твердження відповідача про те, що позивач міг знати та знав про порушення своїх прав до моменту отримання листа від 15.03.2023 №1683-1403/Я-02/0900/23, є безпідставним, так як доказів повідомлення позивача про порушення його прав до 15.03.2023 суду не надано.

Таким чином, посилань відповідача у відзиві на пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом є безпідставними, оскільки заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження випливає з норм статті 1 Закону України №2235-III "Про громадянство України", статті 2 Закону України №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", згідно з якими заробітна плата і пенсія включені до переліків законних джерел існування, доходів.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях №8-рп/2013 і №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із урахуванням заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу, без зазначення дати з якої необхідно провести такий перерахунок.

Так, з метою належного та ефективного захисту порушеного права свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне в порядку частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог.

На переконання суду, вихід за межі позовних вимог в даній справі безумовно узгоджується з захистом прав, свобод та інтересів фізичної особи, та відповідно спрямований на ефективне відновлення порушених прав цієї особи, а тому враховуючи протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо врахування при обчисленні пенсії позивача по інвалідності заробітної плати (доходу), пенсію позивачу слід перераховувати та виплачувати з 11.01.2022.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 гривень 60 коп.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо врахування при обчисленні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 заробітної плати (доходу), визначеної у архівних довідках, виданих відділом зі справ архівів (муніципальний архів) муніципального утворення міста Ноябрськ від 23.12.2019 №Я-74 (27.02.2020 №Я-15), від 23.12.2019 №Я-75 (27.02.2020 №Я-16), від 23.12.2019 №Я-76 (27.02.2020 №Я-17), від 23.12.2019 №Я-77 (27.02.2020 №Я-18), від 23.12.2019 №Я-78 (27.02.2020 №Я-19), довідці від 28.02.2020 №254, виданій ТОВ «Русінтеграл-Піонер», довідці від 31.03.2016 №168, виданій ТОВ «УБР-1» та розрахункових аркушах ТОВ «УБР-1».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 11.01.2022 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності, з урахуванням заробітної плати (доходу) визначеної у архівних довідках, виданих відділом зі справ архівів (муніципальний архів) муніципального утворення міста Ноябрськ від 23.12.2019 №Я-74 (27.02.2020 №Я-15), від 23.12.2019 №Я-75 (27.02.2020 №Я-16), від 23.12.2019 №Я-76 (27.02.2020 №Я-17), від 23.12.2019 №Я-77 (27.02.2020 №Я-18), від 23.12.2019 №Я-78 (27.02.2020 №Я-19), довідці від 28.02.2020 №254, виданій ТОВ «Русінтеграл-Піонер», довідці від 31.03.2016 №168, виданій ТОВ «УБР-1» та розрахункових аркушах ТОВ «УБР-1», з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Бобров Ю.О.