Справа № 240/26941/22
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/26941/22

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Житомирській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.02.2020 про обмін посвідки на постійне проживання на території України;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2020 про обмін посвідки на постійне проживання та видати таку посвідку.

В обґрунтування позову зазначає, що він 21.02.2020 звернувся до відповідача із заявою щодо обміну посвідки на постійне проживання. Вважає дії відповідача щодо неналежного розгляду його заяви та неповідомлення про результати її розгляду незаконними та такими, що порушують його право на проживання на території України. Протиправність такого рішення випливає, зокрема, з того, що ним не було порушено жодних вимог щодо проживання чи перебування на території України, а дії відповідача щодо неповідомлення про розгляд заяви та неповідомлення про знищення виготовленої посвідки не ґрунтуються на правових підставах.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач досяг 45-річного віку 09.06.2018, а тому посвідка ОСОБА_1 підлягала обміну ще у 2018 році. З 2018 року позивач фактично проживає на території України за недійсним документом, що порушує ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Відповідач вважає, що позивач був обізнаний щодо необхідності обміну посвідки, оскільки у посвідці на постійне проживання містилася примітка "посвідка підлягає обміну при досягненні особою 25 і 45-річного віку".

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що відповідач у відзиві на позов не надав належного правового обґрунтування відсутності у позивача права на повторний розгляд його заяви, одночасно не надав вмотивованих висновків правомірності та відповідності чинному законодавству власних дій щодо невидачі та неповідомлення позивача про можливість отримання посвідки, у тому числі за умови наявності карантинних обмежень.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданим 02.11.2010 в Республіці Молдова. ОСОБА_1 26.10.2011 звернувся до СГІРФО Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону "Про імміграцію" від 07.06.2001 за № 2491-ІІІ (одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України). За результатом розгляду зазначеної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 було надано дозвіл на імміграцію № 3708 та документовано його посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , оформлення якої здійснювалося відповідно Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251. Відповідно до п. 9 зазначеного Порядку законодавцем було визначено, що посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Відповідач до відзиву на позовну заяву додав протокол про адміністративне правопорушення ПР МЖТ 000448 щодо проживання ОСОБА_1 на території України за недійсними документами, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700,00 грн., про що свідчить постава про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до листа від 19.09.2022 №1801.4-4436/18.1-22 відповідач розглянув запит адвоката позивача про надання інформації щодо результатів розгляду заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу посвідки на постійне проживання та повідомив, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 21.02.2020 звернувся до Управління ДМС із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку. ОСОБА_1 03.03.2020 оформлено посвідку № НОМЕР_3 . Відповідно до пп. 9 п. 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №321, вищезазначену посвідку було знищено як неотриману іноземцем протягом шести місяців.

Адвокат Волкова І.В. звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 06.10.2022 №29/10-22, в якому він просив повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану 21.02.2020 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про обмін посвідки постійне проживання в Україні.

Листом від 12.10.2022 № 1801.4-4834/18.1-22 відповідач повідомив позивача про те, що Управлінням Державної міграційної служби України у Житомирській області розглянуто повторний запит про надання інформації щодо результатів розгляду заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обмін посвідки на постійне проживання, поданої 21.02.2020. Також в листі зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 21.02.2020 звернувся до Управління ДМС із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку. ОСОБА_1 03.03.2020 оформлено посвідку № НОМЕР_3 . Відповідно до пп. 9 п. 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №321, вищезазначену посвідку було знищено як неотриману іноземцем протягом шести місяців. Одночасно інформовано про те, що заява громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про оформлення (обмін) посвідки на постійне проживання в Україні від 21.02.2021 до УДМС у Житомирській області не надходила.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими приписами законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22.09.2011 р. № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч. 1 ст. 5 Закону №3773-VI).

Пунктами 1, 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок № 321) визначено, що посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3 Порядку № 321 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Згідно із пп. 5 п. 7 Порядку № 321 обмін посвідки здійснюється у разі досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Оформлення та видача посвідок із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено з 01.06.2018, відповідно до п. 2 постанови КМУ від 25.04.2018 №321 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання".

Враховуючи те, що оформлення посвідки позивачем відбулося до 01.06.2018, тобто без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, така посвідка у відповідності до п.п. 5 п. 7 Порядку № 321 підлягала обміну по досягненню 45-річного віку.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву було зазначено, що позивач з 2018 року фактично проживає на території України за недійсним документом, що суперечить нормам ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки позивач 09.06.2018 досяг 45-річного віку та був обізнаний щодо необхідності обміну посвідки принаймні з огляду на той факт, що у посвідці на постійне проживання містилася примітка "посвідка підлягає обміну при досягненні особою 25 і 45-річного віку".

Відповідно до п. 40 Порядку № 321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Після звернення позивача до відповідача, останнім 21.02.2020 ОСОБА_1 03.03.2020 було оформлено посвідку № НОМЕР_3 .

Таким чином, відповідачем було виконано вимоги чинного законодавства та оформлено позивачу посвідку на постійне проживання для підтвердження існуючого у нього права.

Підпунктом 9 пункту 72 Порядку № 321 передбачено, що посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі: неотримання посвідки іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців.

Відповідачем до відзиву на позов долучено акт про знищення недійсних, зіпсованих/технічно-зіпсованих бланків посвідок на постійне проживання та бланків посвідок на тимчасове проживання в Україні від 12.10.2020 №11, який складено про те, що 12.10.2020 знищено шляхом спалення анульовані недійсні бланки посвідок на постійне проживання та бланки посвідок на тимчасове проживання в Україні за період з 01.09.2020 до 01.10.2020, серед яких знищена і посвідка ОСОБА_1 , оскільки вона не отримана ним протягом шести місяців.

Отже, відповідач діяв у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, яке не передбачає жодної можливості зберігання посвідки після спливу шести місяців. Не містить Порядок № 321 такого застереження навіть у випадку наявності обставин, які б перешкоджали заявнику отримати відповідний документ.

При цьому, судом враховується, що відповідно до п. 5 Порядку № 321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

З огляду на викладене, саме позивач протягом відповідного терміну мав виявляти зацікавленість щодо стану виготовлення запитуваного документа. Доводи позивача про запровадження карантинних обмежень та військового стану є формальними виправданнями його неналежної поведінки, оскільки у суду немає доказів, що з моменту подання заяви 21.02.2020 року і до спливу шести місяців Управління ДМС України в Житомирській області повністю припинило свою роботу.

Крім того, як слушно зазначає відповідач, заявники мають змогу самостійно відслідковувати стан готовності своїх документів на офіційному сайті Державної міграційної служби України сервіс "Перевірка стану оформлення документів".

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач не допускав протиправних дій щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.02.2020 року про обмін посвідки, виготовивши йому відповідну посвідку, що виключає можливість задоволення позовних вимог у цій частині.

Що стосується вимог про повторний розгляд заяви позивача від 21.02.2020 та видачі позивачу відповідної посвідки, то нормотворцем не надано повноважень відповідачу щодо розгляду заяви-анкети на підставі застосування сканованих документів, які внесені до відомчої інформаційної системи.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження факту звернення позивача після 21.02.2020 до УДМС щодо обміну посвідки у відповідності з вимогами Порядку № 321 з повним переліком документів, що свідчили б про його бажання легалізувати підставу для постійного проживання на території України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Ефективний захист права позивача на отримання посвідки на постійне проживання на території України є неможливим в неправовий спосіб шляхом зобов`язання відповідача вчиняти дії, які не передбачені чинним законодавством. Відповідач дотримався усіх матеріально-правових вимог, які висуваються до його діяльності, а тому у суду відсутні підстави зобов`язувати його вчиняти дії для відновлення права позивача, яке не було реалізовано ним у встановленому порядку внаслідок його самостійної неналежної поведінки. Допустивши таку поведінку, позивач має сам нести її негативні наслідки шляхом ініціювання нової процедури отримання посвідки з наданням усіх необхідних документів, у тому числі і шляхом поновлення дії тих документів, строк чинності яких закінчився.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви протиправність дій відповідача, суд вважає позов необґрунтованим, оскільки позивач не довів порушення його прав відповідачем, зважаючи на що відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області (вул. Пушкінська, 44, м. Житомир, 10008, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко