Справа № 160/3695/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2023 року Справа № 160/3695/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:
- визнати незаконною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 по не нарахуванню та невиплаті додаткової винагороди на період дії військового стану за жовтень 2022 року ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що він є діючим військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 . Однак всупереч діючому законодавству у жовтні місяці 2022 року він не отримав премію і додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Позивач зазначає, що 22.11.2022 через свого представника звернувся із адвокатським запитом до відповідача та отримав відповідь за № 1681 від 19.12.2022, в якій повідомлено, що будь-яких службових розслідувань відносно нього у жовтні-листопаді 2022 року не проводилось. Разом з цим, його не було включено до списку військовослужбовців військової частини, яким нарахована премія і додаткова винагорода на період дії військового стану за жовтень 2022 року, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 № 73 та від 02.11.2022 № 74, відповідно до п. 9.8 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29, п. 5 Розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час (протокол про військове адміністративне правопорушення Т0930 від 15.10.2022 № 192 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП). Позивач вважає, що його не включили до наказу командира про нарахування командира про нарахування та виплату додаткової винагороди без законної на те підстави, оформленої відповідним рішенням командира. Зважаючи на те, що жодних службових розслідувань відносно нього у жовтні-листопаді 2022 року не проводилось та до будь-яких видів дисциплінарної відповідальності він не притягувався, відповідачем допущена протиправна бездіяльність по не нарахуванню та не виплаті додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень, тому просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3695/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Військової частини НОМЕР_1 відомості про нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 за жовтень 2022 року.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із відомостями з військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 06.03.2022 Саксаганським ОТЦК та СП, 27.02.2022 медичною комісією при Саксаганському РТЦК та СП визнаний придатним до військової служби, 24.02.2022 склав військову присягу у Військовій частині НОМЕР_1 .
15.10.2022 командиром 1 взводу 1 роти 2 батальйону Військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 , поліцейськими Бойко Олександром Леонідовичем та ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_1 у м. Яготин складено Акт про перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вказаного Акту, цей акт складено про те, що стрілець 1 взводу 1 роти 2 батальйону охорони солдат ОСОБА_1 перебував у визначеному місці розташування підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , у нетверезому стані, про що свідчили явні ознаки алкогольного сп`яніння: характерний запах з ротової порожнини, нестійкість пози, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, підвищена агресія. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за направленням військової частини у супроводі лейтенанта ОСОБА_2 командира 1 взводу 1 роти 2 батальйону охорони в Яготинській районній лікарні, м. Ягодин, вул. Незалежності, 71, однак від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в відповідному медичному закладі відмовився. Від підпису в акті ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 22).
15.10.2022 командиром 1 взводу 1 роти 2 батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 , керуючись статтями 254-256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол в/ч НОМЕР_1 №192 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно із протоком в/ч НОМЕР_1 №192 від 15.10.2022, солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військова частина НОМЕР_1 , стрілець, 15 жовтня 2022 о 15 годині 30 хвилин перебував у розташуванні свого підрозділу, який розміщений у АДРЕСА_1 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що явно не відповідає обстановці,; від проходження медичного огляду в установленому порядку в закладі охорони здоров`я відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, є особою, яка вчинила правопорушення в умовах особливого періоду (а.с.23-24).
02.11.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) прийнято наказ №73 (з основної діяльності) «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за жовтень місяць 2022 року» (а.с.34).
Згідно із пунктом 3 наказу №73 від 02.11.2022 наказано не виплачувати щомісячну премію у повному розмірі за особистий внесок в загальні результати служби за жовтень місяць 2022 року нижчепойменованим військовослужбовцям, зокрема, солдату ОСОБА_1 , гранатометнику 2 взводу охорони І роти охорони 2 батальйону охорони за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і позаслужбовий час, або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); підстава: протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП Т0930 №192 від 15.10.2022.
02.11.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) прийнято наказ №74 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в умовах воєнного стану» (а.с.35).
Згідно із пунктом 2 наказу №74 від 02.11.2022 наказано не включати до наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовців, які вживали алкогольні (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини, як у службовий, так і позаслужбовий час, або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані відповідно додатку 2 цього наказу, відповідно до якого під порядком номером 35 зазначений солдат ОСОБА_1 (підстава: протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП Т0930 №192 від 15.10.2022).
Згідно із витягом з розрахункової платіжної відомості №18 від 12.11.2022 Військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2022 рік ОСОБА_1 нараховано 8005,59грн. грошового забезпечення (премія - 0,00грн., додаткова винагорода 0,00грн.).
22.11.2022 адвокат Хоменко Андрій Семенович звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом щодо надання інформації з питання неповної виплати грошового забезпечення за жовтень-листопад 2022 року.
Листом від 19.12.2022 №1681 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено адвокату Хоменку А.С. про те, що службові розслідування відносно солдата ОСОБА_1 у жовтні - листопаді 2022 року не проводились. Солдата ОСОБА_1 не було включено до списку військовослужбовців військової частини, яким нараховано премію і додаткову винагороду на період дії військового стану за жовтень 2022 року на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 № 73 та від 02.11.2022 № 74, відповідно до п. 9.8 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29, п. 5 Розділу XVI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у зв`язку з вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час (протокол про військове адміністративне правопорушення Т0930 від 15.10.2022 № 192 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП). Грошове забезпечення за листопад 2022 року солдату ОСОБА_1 нараховано та виплачено в повному розмірі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 58/2023 воєнний стан на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто до 20 травня 2023 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
23.06.2022 Міністром оборони України надано окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, згідно із підпунктом 9.8 пункту 9 якого до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема, вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 13 Статуту військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Статтею 241 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (Дисциплінарний статут).
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
За змістом частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У межах спірних правовідносинах заявлено позовні вимоги щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за жовтень 2022 року у розмірі 30 000,00грн.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
02.11.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №74 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в умовах воєнного стану», пунктом 2 якого визначено не включати до наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовців, які вживали алкогольні (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини, як у службовий, так і позаслужбовий час, або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані, в тому числі, солдату ОСОБА_1 .
Доказів оскарження наказу позивачем не надано, матеріали справи не містять.
Згідно із витягом з розрахункової платіжної відомості №18 від 12.11.2022 Військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2022 рік ОСОБА_1 нараховано 8005,59грн. грошового забезпечення, додаткова винагорода відсутня.
Судом встановлено, що підставою для прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу №74 від 02.11.2022 щодо не виплати позивачу додаткової винагороди став факт перебування його на службі у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано Актом про перебування в стані алкогольного сп`яніння від 15.10.2022 та складання відносно нього протоколу в/ч НОМЕР_1 №192 від 15.10.2022 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи, матеріали адміністративного провадження разом із протоколом в/ч НОМЕР_1 №192 від 15.10.2022 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-20 КУпАП скеровано Військовою частиною НОМЕР_1 до Яготинського районного суду Київської області.
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 у справі №382/1239/22 (провадження№3/382/898/22) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, стягнувши з нього 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн.
Постанову Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 у справі №382/1239/22 оскаржено позивачем до апеляційного інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2023 у справі №382/1239/22 (провадження №33/824/550/2023) апеляційну скаргу захисника Хоменка Андрія Семеновича в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Яготинського суду Київської області від 12 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 171-20 КУпАП залишено без змін.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 у справі №382/1239/22 (провадження№3/382/898/22) набрала законної сили 30.01.2023.
У постанові Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 у справі №382/1239/22 встановлено, що «…Факт перебування ОСОБА_1 у статусі військовослужбовця на території військової частини у час та за обставин, вказаних у протоколі, ніким не оспорюється. Протоколом про адміністративне правопорушення Т0930 № 192 від 15.10.2022 року ОСОБА_1 ставиться в вину саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду під час дії в Україні воєнного часу, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Протокол Т0930 № 192 від 15.10.2022 року складено у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції за участю двох свідків. Вина ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду доведена поза розумним сумнівом та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення…».
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин, факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння 15 жовтня 2022 року під час служби в умовах особливого періоду під час дії в Україні воєнного часу встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
З огляду на викладене, Військовою частиною НОМЕР_1 цілком правомірно не виплачена позивачу додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за місяць, у якому здійснено таке порушення.
За таких обставин, доводи позивача про відсутність правових підстав для не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень за жовтень 2022 року необґрунтовані та безпідставні.
Щодо твердження позивача про обов`язковість проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.
Як вбачається з положень Дисциплінарного статуту, притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця без проведення службового розслідування має місце тоді, коли необхідності в уточненні причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини немає (абзац 1 частини 1 статті 84).
Тобто, притягнення до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування має місце тоді, коли всі елементи складу дисциплінарного проступку (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона) вважаються встановленими та підтвердженими належними засобами доказування.
Разом з цим, доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за цим фактом матеріали справи не місять.
З огляду на те, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 12.12.2022 у справі №382/1239/22 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає порушень з боку відповідача у не призначенні службового розслідування в силу положень частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту.
Суд зазначає, що адміністративна і дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, мають різний склад порушення, і притягнення чи не притягнення до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності (позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 826/7187/17, від 06.03.2019 у справі 816/1534/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 24.09.2020 у справі №420/602/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 9901/375/19 (провадження № 11-223заі20)).
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не спростовано доводи відповідача, заперечуючи їх обґрунтованість.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, враховуючи те, що факт перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння 15 жовтня 2022 року в умовах особливого періоду під час дії в Україні воєнного стану встановлено та підтверджено належними засобами доказування, суд дійшов висновку про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова