Справа № 300/517/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. справа № 300/517/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №78 від 04.01.2023, зобов`язання зарахувати стаж роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017, виходячи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, та зобов`язання призначити і виплатити пенсію за віком з 03.11.2022, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі по тексту також - відповідач 2, орган пенсійного забезпечення, Управління, Головне управління ПФУ в області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком за №78 від 04.01.2023 (надалі по тексту також - оскаржуване рішення, оскаржуване рішення від 04.01.2023), зобов`язання зарахувати стаж роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017, виходячи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, та зобов`язання призначити і виплатити пенсію за віком з 03.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 02.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Втім відповідач 2, за наслідками розгляду коментованої заяви, протиправно, в порушення норм чинного законодавства, прийняв рішення про відмову у призначенні і виплаті йому пенсії за віком, з підстав відсутності у останнього необхідного страхового стажу 29 років. Як стало відомо позивачу із оскаржуваного рішення від 04.01.2023, орган пенсійного забезпечення підтвердив наявність у нього страхового стажу 27 років 4 місяці 26 днів. При цьому не взагалі врахував до страхового стажу періоди роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 малярем в районах Крайньої Півночі та водієм автобуса в Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", що знаходиться на території Російської Федерації, з посиланням на відсутність інформації щодо сплати страхових внесків.

За аргументами позивача, орган пенсійного забезпечення протиправно не зарахував до його страхового стажу спірний період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 в районах Крайньої Півночі, оскільки такий підтверджується відповідними записами у трудовій книжці і довідкою роботодавця від 08.12.2017 за №1321, а про факт сплати страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації свідчать довідки товариства №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 від 19.07.2017. Водночас позивач вважає, що страхових стаж з 25.10.2010 по 30.10.2017, набутий ним в районах Крайньої Півночі, повинен бути зарахований Управлінням у пільговому обчисленні, виходячи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, як це передбачено пунктом 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". А саме пунктом 5 розділу ХV Прикінцевих положень коментованого закону визначено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

ОСОБА_1 стверджує про подання відповідачу 1, а відповідно і відповідачу 2 для призначення пенсії трудової книжки із відповідними записами щодо періоду трудової діяльності в районах Крайньої Півночі з 25.10.2010 по 30.10.2017, а також довідок роботодавця від 08.12.2017 за №1321 і від 19.07.2017 за №866/1, 866/2, 866/3, 866/4, виданих Закритим акціонерним товариством "Промспецстрой", які підтверджуються сплату страхових внесків і пільговий характер роботи, сукупності є належними і достатніми документами на підтвердження спірного періоду роботи.

З огляду на вказане позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, одночасно вказуючи на наявність у органу пенсійного забезпечення всіх підстав для здійснення пільгового обчислення трудового стажу за період роботи у районах Крайньої Півночі, виходячи із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців. Просив позов задовольнити повністю.

За наслідками виконання позивачем ухали про залишення позовної заяви без руху від 20.02.2023 (а.с.34-35, 38-46), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 01.03.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.47-48).

На виконання ухвали суду від 01.03.2023, ОСОБА_1 надав суду письмове пояснення щодо обставин справи, реєстрацію якого в суді здійснено 16.03.2023 (а.с.56-58).

Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 14.03.2023 за №0900-0903-8/11092, а також подав письмове пояснення від 15.03.2023 за №0900-0903-7/11488, які із відповідними доказами 17.03.2023 зареєстровані в суді (а.с.59-97, 98-107).

Відповідач 1 не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини.

Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 02.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка, у зв`язку з впровадженням екстериторіальності, направлена для опрацювання у Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області. За наслідками розгляду коментованої заяви, відповідачем 2 прийнято рішення за №78 від 04.01.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, з підстав відсутності необхідного страхового стажу для призначення пенсії (29 років), визначеного частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому відповідачі підтвердили наявність страхового стажу у позивача на день звернення із заявою від 02.01.2023, що складає 27 років 4 місяці 26 днів. До страхового стажу Управління не врахувало періоди роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 малярем в районах Крайньої Півночі та водієм автобуса в Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", що знаходиться на території російської федерації, з посиланням на відсутність інформації щодо сплати страхових внесків.

В обґрунтування власних аргументів про правомірність дій, вчинених органом пенсійного фонду, відповідач 1 зазначив, що зарахування до страхового стажу періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за вказані періоди роботи здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. Виходячи із норм міжнародних угод, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. Предметом дослідження обставин з приводу можливості зарахування вказаного трудового стажу до періоду, який враховується при призначені пенсії повинно бути відповідне законодавство російської федерації. Водночас, як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Додатково відповідач 1, посилаючись на практику Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 08.07.2022 у справі №300/3542/21, стверджує, що позивач, як застрахована особа, має право самостійно звернутися до органів Пенсійного фонду російської федерації щодо отримання даних, які містяться в його індивідуальному особовому рахунку. Відповідно отримана відповідь на таке звернення слугуватиме підставою для призначення пенсії позивачу, за наявності відповідної інформації.

Також відповідач 1 стверджує, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Відносно вимоги щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 25.10.2010 по 30.10.2017 у півтора кратному розмірі, відповідач 1 вважає таку вимогу не обґрунтованою, оскільки за змістом пункту 5 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. При цьому період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зараховується до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, яке, в свою чергу, визначало обов`язковою умовою для обчислення спірного пільгового стажу укладення робітниками трудових договорів. Документами, які подані позивачем для призначення пенсії не підтверджено факт укладення позивачем строкових трудових договорів.

Окрім іншого, за доводами відповідача, Тимчасова Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації "Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення" від 15 січня 1993 року надає громадянам Сторін цієї Угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 Угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Водночас ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже, чинним законодавством не передбачено врахування періодів роботи після 01.01.1991 в пільговому обчисленні.

Враховуючи вищенаведене відповідач 1 вважає правомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №78 від 04.01.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 09.03.2023 за №1300-5903-7/33630, який надійшов на поштову адресу суду із відповідними доказами 03.04.2023 (а.с.108-116). Обґрунтовуючи правомірність своїх дій/рішення, відповідач 2 вказав на аналогічні підстави відмови у призначенні пенсії позивачу, що й відзиві на позов відповідача 1. Додатково відзначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" прийнято рішення про вихід з цієї Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Цією ж постановою Міністерству закордонних справ в установленому порядку доручено повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди. Як відзначив орган пенсійного забезпечення, позивач матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 03.11.2025.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяв, письмові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Перевіряючи здобутий ОСОБА_1 загальний страховий стаж з`ясовано, що в період з 25.10.2010 по 26.06.2013 останній працював малярем четвертого розряду у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", а з 27.06.2013 по 30.10.2017 - водієм автобуса на тому ж підприємстві, свідченням чого є записи №№23-25 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 27.06.1983 (а.с.16-24).

Додатково, на підтвердження вище коментованого страхового стажу в період роботи позивача з 25.10.2010 по 30.10.2017, в матеріалах справи містяться довідки, видані Закритим акціонерним товариством "Промспецстрой" від 08.12.2017 за №1321 про період роботи і від 19.07.2017 за №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 про заробітну плату (а.с.28-32).

Виходячи із змісту коментованих довідок, виконувана позивачем робота в період з 25.10.2010 по 30.10.2017 здійснювалась на території Ямало-Ненецького Автономного округу, м. Новий Уренгой, в районі Крайньої Півночі (а.с.32).

ОСОБА_1 , після досягнення 60-річного віку, 02.01.2023 звернувся до відділу обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (а.с.62-63).

Із змісту розписки-повідомлення від 02.01.2023 слідує, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності страхового стажу, серед іншого, подавав відповідні документи для призначення пенсії, зокрема: диплом про навчання; військовий квиток; довідки Закритого акціонерного товариства "Промспецстрой" від 08.12.2017 за №1321, від 19.07.2017 за №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4; трудову книжку (а.с.73-81, 82-83, 84, 85, 92, 93, 94, 95).

Вказані документи наявні у відповідача 1, оскільки подані останнім суду як докази на підтвердження обставин справи разом із відзивом на позов (а.с.62-95).

Втім Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області за результатом розгляду за принципом екстериторіальності поданих позивачем документів, прийнято рішення №78 від 04.01.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності у останнього необхідного страхового стажу (29 років), визначеного частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.26).

Оскаржуване рішення скеровано відповідачем 1 на адресу позивача супровідним листом від 09.01.2023 за №0900-0216-8965 (а.с.25).

В той же час, як встановлено судом із змісту оскаржуваного рішення і розрахунку стажу, які містяться в матеріалах справи, відповідачі підтвердили наявність у ОСОБА_1 , на момент звернення із заявою від 02.01.2023, страхового стажу 27 років 4 місяці 26 днів (а.с.26, 27).

Згідно пояснень сторін, спірний період роботи позивача з 25.10.2010 по 30.10.2017 не враховано Управлінням до стажу роботи, з підстав відсутності інформації щодо сплати страхових внесків.

Втім, ОСОБА_1 , вважаючи протиправним неврахування відповідачем 2 такого періоду роботи, в тому числі виходячи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, ставлячи позовні вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №78 від 04.01.2023, зарахування періоду роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у півтора кратному розміру і призначення пенсії за віком, з 03.11.2022.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу правового регулювання положень частини 1 і 2 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Як визначено пунктом 3 постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених пунктом 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної Ради СРСР з п`яти до трьох років.

Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 за №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди на виконання частин першої, другої статті 6 цієї Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно положень статті 11 коментованої Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

В силу вимог частин 1, 2 статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації "Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення" від 15.01.1993, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15.04.1994, ратифіковано Законом України від 11.07.1995 за №290/95-ВР.

Згідно статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно статті 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637.

За період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637), згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, до 1 січня 1991 року повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 7 червня 2018 року (справа №173/637/17), від 7 лютого 2018 року (справа №590/871/17), 8 липня 2021 року (справа №459/2778/16-а).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 22 Федерального закону російської федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

В Державі Україна право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Згідно абзацу 9 частини 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

В контексті національного законодавства то за змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як уже відзначалось судом визе по тексту судового рішення, за правовим регулюванням пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 27.06.1983, яка надана останнім відповідачу 1 для розгляду питання про зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача (а.с.16-24).

Вказана трудова книжка містить записи про роботу ОСОБА_1 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", а саме, запис №23 про прийняття на роботу з 25.10.2010 маляром четвертого розряду, запис №24 про переведення позивача з 27.06.2013 водієм автобуса і запис №25 про звільнення останнього з роботи на вказаному підприємстві з 30.10.2017, у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.16-24).

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Спірні правовідносини свідчать, що єдиного підставою для неврахування Управлінням до страхового стажу позивача період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой" (м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького Автономного округу Тюменської області Російської Федерації) слугувала обставина відсутність інформації у відповідача 2 щодо сплати страхових внесків у Пенсійний фонд російської федерації.

З даного приводу суд вказує на наявність в матеріалах справи довідок, виданих Закритим акціонерним товариством "Промспецстрой" №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 від 19.07.2017 про заробітну плату позивача за 2010-2017 роки, які також подавались останнім для призначення пенсії за віком (а.с.28-31).

Коментовані довідки містять відмітку про нарахування на всі суми заробітної плати 22% у Федеральний бюджет Пенсійного фонду російської федерації.

Суд зазначає, що надані позивачем документи для призначення пенсії не викликають обґрунтованого сумнівів з приводу факту роботи ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі, відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача у спірний період.

При цьому відповідачі жодним чином не спростували відомості, вказані у довідках роботодавця позивача №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 від 19.07.2017, та не надали суду доказів на підтвердження/засвідчення обставини не перерахування/не сплати Закритим акціонерним товариством "Промспецстрой" страхових внесків за спірний період роботи у Пенсійний фонд російської федерації.

В контексті вказаного слід враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження стажу позивача, що є порушенням вищезазначених норм.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на ОСОБА_1 тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

В розгляді даної адміністративної справи ні Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ні Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості вказані у коментованих довідках, в тому числі в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Так як відповідачами у даній справі є саме суб`єкти владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не подання останніми будь-яких доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

На переконання суду, довідки №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 від 19.07.2017, видані роботодавцем в сукупності із записами у трудовій книжці позивача про період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", є належними і достатніми доказами працевлаштування і відповідно набуття позивачем страхового стажу у спірний період на вказаному підприємстві.

З урахуванням вищенаведеного наявні підстави для зарахування позивачу до страхового стажу період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой" для призначення пенсії за віком.

В частині доводів відповідача 2 про прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", якою прийнято рішення про вихід з цієї Угоди, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві, то слід відзначити, що цією ж постановою Міністерству закордонних справ України в установленому порядку доручено повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, розгляду заяви позивача від 02.01.2023, вирішення даного спору та до 19.06.2023 Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, є чинною.

В частині аргументів відповідача 1 про неможливість врахування в січні 2023 року при призначенні пенсії довідок №№866/1, 866/2, 866/3, 866/4 від 19.07.2017 та довідки №1321 від 08.12.2017 у зв`язку із необхідністю проставлення на них апостилю компетентного органу держави із дотриманням статті 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961, так як з 23.12.2022 набрав чинність Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2022 за № 2783-IX.

Суд в котре наголошує, що спірні правовідносин до 19 червня 2023 року для Держави Україна врегульовані Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.

Як вже зазначено вище по тексту рішення суду в силу правового регулювання статті 11 коментованої Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Із вказаного слідує, що, станом на січень 2023 року, подані позивачем довідки Закритого акціонерного товариства "Промспецстрой" приймаються органами пенсійного забезпечення України без легалізації.

При цьому, суд критично оцінює пояснення і аргументи позивача щодо зарахування позивачу в пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой", яке знаходиться в районах Крайньої Півночі, з огляду на наступне.

Так, Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року, визначений Постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року (в редакції Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 за №12).

Вказаним Переліком Ямало-Ненецький автономний округ, віднесено до складу районів Крайньої Півночі.

Однак, суд зазначає, що чинним національним законодавством України не передбачено пільгове обчислення роботи (страхового стажу) у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 1991 року, у зв`язку з чим вважає за необхідне вказати наступне.

Позивач в адміністративному позові в обґрунтування необхідності зарахування до пільгового стажу роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі після 1991 року посилається на норми міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

За змістом статті 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи російської федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства російської федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, ні в Угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не містить такого пільгового обчислення і положення Федеральний Закон російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії". Вказаним Федеральним Законом та Тимчасовою угодою від 15 січня 1993 року визначено лише право на пільговий вихідна пенсію за віком чоловікам по досягненні 55 років, а жінкам - 50 років, при умові пропрацювання не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі №676/7065/14-а.

В силу вимог частини 5 статті 242 КАС України суд у даній справі також враховує такі висновки Верховного Суду.

Виходячи з наведеного суд вказує на відсутність підстав для зарахування в пільговому обчисленні період роботи позивача з 25.10.2010 по 30.10.2017 в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік за один рік і шість місяців до страхового стажу ОСОБА_1 .

Повертаючись до фактичних обставин у справі суд зазначає, що відповідач 2 в оскаржуваному рішенні №78 від 04.01.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , проаналізувавши подані ним необхідні документи, фактично погодився з наявністю у позивача 27 років 4 місяці 26 днів страхового, за винятком періоду з 25.10.2010 по 30.10.2017.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 30.11.1999, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 02.01.2023 про призначення пенсії за віком досягнув 60 років (а.с.9-10).

Оскільки позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягнув 60 років, має загальний страховий стажу понад 29 років (з урахуванням висновку суду про наявність підстав для врахування до страхового стажу позивача періоду роботи 25.10.2010 по 30.10.2017), відтак останній має право на призначення пенсії за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на встановлені у справі обставини щодо подання позивачем відповідачам разом із заявою від 02.01.2023 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умов для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавленим гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1).

Як слідує із матеріалів справи із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 02.01.2023 (а.с.62-63).

Тобто, у даному випадку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у встановлений трьох місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, що свідчить про можливість для призначення пенсії за віком саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 , враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2023 за №78 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком з 03.11.2022.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі не діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1 073,60 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №0.0..1 від 14.02.2023 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача 2, відтак, підлягають стягненню саме за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 858,88 гривень, що пропорційно становить 80 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04.01.2023 за №78 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.10.2010 по 30.10.2017 у Закритому акціонерному товаристві "Промспецстрой".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.11.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13814885) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 858,88 гривень (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13814885), вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016.

Суддя Чуприна О.В.