Справа № 620/3803/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 травня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/3803/20
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
під головуванням судді Тихоненко О.М.,
суддів Непочатих В.О., Житняк Л.О.,
за участю секретаря Шукай К.П.,
заявника ОСОБА_1 ,
та представника відповідачів Косової О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по справі №620/3803/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, у якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі № 620/3803/20, у зв`язку з виключними обставинами, а позов задовольнити.
В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами заявник посилається на те, що Конституційним Судом України було ухвалено рішення від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22), яким визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Відповідачі, Офіс Генерального прокурора та Чернігівська обласна прокуратура надали до суду відзив, в якому просять відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що встановлена Конституційним Судом неконституційність пункту 6 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки підставою для його звільнення стала наявність обставин, передбачених підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ, зокрема, наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Зазначають, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі № 1-р(ІІ)/2023 не має ретроспективної дії та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.
Заявник в судовому засіданні заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
Представник відповідача - Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення заявника та представника відповідачів, вивчивши матеріали справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 №285 про неуспішне проходження атестації позивача;
- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Чернігівської області від 14.08.2020 №258-к про звільнення позивача з посади прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;
- поновити позивача на посаді прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Чернігівської області або на рівнозначній посаді з наступного дня після звільнення, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби органах прокуратури України;
- стягнути з прокуратури Чернігівської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного дня після звільнення по дату винесення судового рішення.
В обґрунтування позову зазначав, що з 24.07.2019 обіймав посаду прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури області. Наказом прокурора Чернігівської області від 14.08.2020 № 258 к його звільнено із займаної посади на підставі рішення Першої кадрової комісії та пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури. Позивач стверджує, що його звільнення є незаконним у зв`язку з тим, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX, на підставі якого позивача звільнено з посади, не відповідає вимогам демократичності, юридичної визначеності, справедливості та забезпеченню рівності осіб. Позивач наголошує, що програмне забезпечення, комп`ютерна програма, яка використовувалася Офісом Генерального прокурора під час проведення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки повинна бути сертифікована у відповідності до вимог законодавства. Крім того, докази, що між Офісом Генерального прокурора та ТОВ «Сайметрікс-Україна» укладався договір на обслуговування комп`ютерної техніки під час проведення іспиту, відповідачами не надано. За таких обставин позивач вважає використання Офісом Генерального прокурора автоматизованого інструменту вимірювання психологічних та інших характеристик особистості «Psymetrics» неправомірним. Разом з цим вказує, що під час проходження іспиту були технічні проблеми в роботі програмного забезпечення, що перешкоджало позивачу вчасно відповісти на тестові запитання. Позивач стверджує, що зазначені у сукупності обставини є підставами для скасування спірного рішення та наказу. Крім того, у оскаржуваному наказі про звільнення відсутня правова визначеність підстав звільнення, а вказівка відповідача в оскаржуваному наказі про звільнення лише на норму пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» без відповідної конкретизації підстави для звільнення, породжує для позивача негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав такого звільнення. Відсутність настання обставин, передбачених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», зокрема ліквідації, реорганізації органу, також свідчить про протиправність наказу про звільнення. Крім того, вказує, що Порядок № 221 від 03.10.2019 та № 233 від 17.10.2019, які затверджені наказами Генерального прокурора не пройшли процедуру державну реєстрацію, отже не можуть прийняті до виконання.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В силу приписів частини шостої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому останній не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Суд також зазначає, що зі змісту пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вжите у вказаній нормі, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Наведена процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше, ніж це обумовлено процесуальним законодавством.

Водночас, у випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним, у контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 808/2492/18 та постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами від 21.10.2021 по справі №620/3803/20, оскільки рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) не вплинуло на правильність висновків суду під час ухвалення судового рішення, про перегляд якої просить заявник.

Згідно з частиною четвертою статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами від 21.10.2021 по справі №620/3803/20 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 241-243, 248, 368 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по справі №620/3803/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 10.05.2023.

Головуючий суддя О.М. Тихоненко

Судді: В.О. Непочатих

Л.О. Житняк