Справа № 620/5729/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5729/22 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просив:

- визнати протиправним та скасувати п.п. 2, 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 липня 2022 року № 188 "Про результати службового розслідування за фактом втрати зброї головним сержантом ОСОБА_2 , старшим солдатом ОСОБА_1 ";

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , 1512,81 грн., які було стягнуто в рахунок погашення підвищеної матеріальної відповідальності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Додатково зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що службовим розслідуванням проведеним Військовою частиною НОМЕР_1 було встановлено, що автомат НОМЕР_2 , який під підпис було отримано ОСОБА_1 в подальшому було передано ОСОБА_3 та втрачено останнім у зв`язку з отриманням поранення під час виконання бойового завдання.

Також наголосив, що Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного тану" від 15 березня 2022 року №2124-ІХ надає йому бойовий імунітет та звільнення від підвищеної матеріальної відповідальності за втрату зброї, а саме автомата НОМЕР_2 .

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

На підставі рапорту лейтенанта ОСОБА_4 , начальника служби ракетно-артилерійського озброєння матеріально-технічного забезпечення від 12 квітня 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14 квітня 2022 року № 61 призначено службове розслідування за фактом втрати зброї головним сержантом ОСОБА_2 та старшим солдатом ОСОБА_1 (а.с. 55-56).

Актом службового розслідування від 12 липня 2022 року встановлено факт втрати зброї НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 отримав під підпис 24 лютого 2022 року. Місцезнаходження вказаної зброї на момент проведення службового розслідування невідоме, втрата зброї відбулася під час виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини, вина вбачається у формі недбалості та виражається у бездіяльності, тобто невжиття заходів для збереження або повернення втраченої отриманої зброї, безпідставна передача ввіреної зброї іншим особам, що спричинило її втрату. Правопорушення характеризується непрямим умислом.

Згідно з довідки розрахунок від 27 червня 2022 року № 445 збитки нанесені державі становлять з урахуванням кратності 28 851,50 грн., що підпадає під дію ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (а.с. 63-67).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 липня 2022 року №188 "Про результати службового розслідування за фактом втрати зброї головним сержантом ОСОБА_2 , старшим солдатом ОСОБА_1 " оператора-електрика директриси БМП військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 28 851,50 грн., відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", коду згідно з ЄКПП (020:2016) № 1005 постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 2020 року № 604 "Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні" (а.с. 68-71).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2022 року № 250 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12 липня 2022 року № 188 старшого солдата ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на суму 28 851,50 грн. з грошового забезпечення, як наслідок відбулось відрахування в розмірі 1 512,81 грн. залишилось утримати 27 338,69 грн. (а.с. 19).

Вважаючи протиправним наказ від 12 липня 2022 року №188 в частині що його стосується, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушив установлений порядок використання військового майна (зброї) передбаченого законодавством, оскільки передав ввірену йому зброю іншій особі, що спричинило її втрату.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992року №2232-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 30 діб з 24 березня 2022 року, від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 30 діб з 25 квітня 2022 року, від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 25 травня 2022 року, від 12 серпня 2022 року №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 23 серпня 2022 року, від 07 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 21 листопада 2022 року, від 06 лютого 2023 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 19 лютого 2023 року.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з ст. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України", дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року № 160-IX визначено, що пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірни рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" встановлено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено службовим розслідуванням втрата зброї АК-74 № НОМЕР_3 , що отримана позивачем під підпис 24 лютого 2022 року, відбулася під час виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини, вина вбачається у формі недбалості та виразилась у бездіяльності, а саме невжитті заходів для збереженій або повернення отриманої зброї, зокрема безпідставна передача ввіреної зброї іншій особі, що спричинило її втрату.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно з довідкою-розрахунком про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати майна служби ракетно-артилерійського озброєння Військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2022 року №445 вартість шкоди у зв`язку з втратою автомата АК-74 № НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту кратності становить 28 851,50 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що службовим розслідуванням проведеним Військовою частиною НОМЕР_1 було встановлено, що автомат АК-74 № НОМЕР_3 , який під підпис було отримано ОСОБА_1 в подальшому було передано ОСОБА_3 та втрачено останнім у зв`язку з отриманням пораненням під час виконання бойового завдання, крім того Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного тану" від 15 березня 2022 року №2124-ІХ надає йому бойовий імунітет та звільнення від підвищеної матеріальної відповідальності за втрату зброї.

21 березня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2124-IX, яким, зокрема, внесено зміни до Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, а саме ст. 1 вказаного Закону доповнено новим абзацом яким визначено, що бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач має нести відповідальність з урахуванням бойового імунітету.

Згідно з відомостями закріплення зброї за особовим складом деректриси БМП Військової частини НОМЕР_1 за оператором-електриком старшим солдатом ОСОБА_1 закріплено автомат АК-74 № НОМЕР_4 .

В письмових поясненнях від 25 квітня 2022 року позивач зазначив, що за ним була закріплена зброя АК-74 № НОМЕР_4 , водночас 24 лютого 2022 року під час ворожого ракетного удару по військовій частині, черговий частини його зброю не знайшов, а тому ним була отримана інша зброя, а саме автомат АК-74 № НОМЕР_3 про що здійснено запис у книзі видачі зброї. В подальшому під час виконання бойового завдання він обмінявся автоматами з солдатом ОСОБА_3 , який отримав автомат АК-74 № НОМЕР_4 , що закріплений за позивачем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що факт отримання позивачем 24 лютого 2022 року автомата АК-74 № НОМЕР_3 підтверджується копією витягу з книги видачі зброї та боєприпасів військової частини НОМЕР_5 , та останнім не заперечується.

Згідно з п. 17 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року №359 особиста зброя та боєприпаси військовослужбовцями отримуються (здаються) зі складу (на склад) РАО особисто. Категорично забороняється передавати (отримувати, здавати) особисту зброю та боєприпаси поза складом РАО військової частини.

Отримана військовослужбовцем зі складу особиста зброя та боєприпаси негайно в той самий день здаються на зберігання черговому частини (оперативному черговому) або особі, яка в управлінні відповідає за зберігання та видачу зброї і боєприпасів, під підписи того, хто здав, і того, хто прийняв зброю, в окремому розділі книги видачі зброї та боєприпасів роти.

Отже доводи апелянта про те, що автомат АК-74 № НОМЕР_3 було втрачено саме ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання, а тому підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності відсутні, колегія суддів вважає помилковими, оскільки не зважаючи на ту обставину, що за позивачем закріплена зброя - автомат АК-74 № НОМЕР_4 , останній 24 лютого 2022 року під підпис отримав автомат АК-74 № НОМЕР_3 та був зобов`язаний повернути зазначену зброю.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач порушив установлений порядок використання військового майна (зброї) передбаченого законодавством, оскільки передав ввірену йому зброю іншій особі, що спричинило її втрату, а тому підстави для застосування у даному випадку бойового імунітету передбаченого ст. 1 до Закону України "Про оборону України" відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку