Справа № 420/407/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/407/23
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

05 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №57 від 20.12.2022р. про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача:

- період роботи з 22.02.1988р. по 28.05.1988р. електромонтером Кіровської птахофабрики;

- період роботи позивача з 21.02.2018р. по 31.12.2021р. волочильником дроту 5 розряду у цеху сталевого дроту ПАТ «Виробниче об`єднання «Стальканат-Сілур»;

- період роботи позивача з 01.01.2022р. по теперішній час волочильником дроту с/в ЦСД 5 розряду в ПрАТ «Стальканат»;

- період навчання у СПМУ №32 з 01.09.1988р. по 03.07.1989р.;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 12.12.2022р. довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.2022 року звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Проте, відповідачем 20.12.2022 року прийнято рішення про відмову у призначені пенсії №57. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №57 від 20.12.2022р. про відмову в призначенні пенсії є незаконним, як і дії щодо не зарахування до пільгового стажу періодів з 21.02.2018р. по теперішній час, внаслідок чого право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком на пільгових умовах є порушеним.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №57 від 20.12.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 22.02.1988 року по 28.05.1988 року електромонтером Кіровської птахофабрики.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням позиції суду викладеної в даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

12.12.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.12.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом розгляду заяви позивача та додатних документів прийнято Рішення № 57 від 20.12.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), становить 30 роки. Необхідний пільговий стаж, на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), становить 12 років 6 місяців. Страховий стаж особи становить 36 років 09 місяців 10 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 10 років 05 місяців 24 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 22.02.1988 по 28.05.1988, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу на звільнення. До пільгового стажу роботи зараховано всі періоди згідно довідки від 16.06.2022 №84-05 та рішенню комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.11.2022 №11-2 (а.с.33).

Отже, позивачеві відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності передбаченого законодавством страхового стажу не зарахувавши позивачу період роботи з 22.02.1988 року по 28.05.1988 року, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу на звільнення.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами 12.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

20.12.2022 року відповідачем прийнято рішення про відмову у призначені пенсії №57.

Згідно оскаржуваного рішення до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.02.1988 року по 28.05.1988 року оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу на звільнення.

До пільгового стажу роботи зараховано всі періоди згідно довідки від 16.06.2022 року № 84-05 та рішенню комісії з питань, підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.11.2022 року № 11-2.

Також згідно оскаржуваного рішення страховий стаж становить 36 років 09 місяців 10 днів, пільговий стаж становить 10 років 05 місяців 24 дня.

02.01.2023 року адвокат позивача Семененко Н. звернулась із адвокатським запитом щодо причин незарахування періоду з 21.02.2018 року по теперішній час до розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до листа відповіді від 03.01.2033 року за № 1500-0302-8/1019, наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що відповідно до наказу ПАТ «Виробничого об`єднання «Стальканат-Сілур» від 20.02.2018 року № 23 «Про результати атестації робочих місць» право на пільгове пенсійне забезпечення за посадою «волочильник дроту СДКЦ» не підтверджено, період з 21.02.2018 року по теперішній час не враховано до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Так, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закон України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 та 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, як встановлено судами лист - відповідь, надана державним органом відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, у зв`язку з чим дійшов висновку, що відповідачем у даній справі не допущено протиправних дій чи бездіяльності щодо розгляду заяви позивача та .

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішення стосовно зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періодів з 21.02.2018 року по 31.12.2021 року волочильником дроту 5 розряду у цеху сталевого дроту ПАТ «Виробниче об`єднання «Стальканат-Сілур», з 01.01.2022 року по теперішній час волочильником дроту с/в ЦСД 5 розряду в ПрАТ «Стальканат» та періоду навчання у СПМУ №32 з 01.09.1988 року по 03.07.1989 року відповідач не приймав, а тому відповідачем не було порушено вимог закону та прав позивача.

Крім цього, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з резолютивної частини суду рішення першої інстанції, судом першої інстанції при постановленні рішення зроблена описка в прізвище, імені та по батькові позивача, зазначено замість « ОСОБА_1 » - « ОСОБА_2 ».

З приводу цього, колегія суддів зазначає, що оскільки судом апеляційної інстанції рішення переглядається лише в рамках апеляційної скарги, дана помилка повинна бути виправлена судом першої інстанції.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н.В.