Справа № 420/4608/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4608/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича (вул.1 Травня,19, офіс 310, м.Чорноморськ, Одеська область, 68004), Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича (вул.Гоголя,19, офіс 1, м.Одеса,65082), за участю третіх осіб: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича, Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за результатом якого позивач просить:

визнати неправомірними дії приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович у виконавчому провадженні № 66640029 щодо не зазначення фактично стягнутої суми та розміру стягнення основній винагороди у Постанові від 21.10 2021 р. «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанові від 22.10.2021 р. «Про виправлення помилки у процесуальному документі»;

визнати протиправними та скасувати пункти 3, 4 Постанови від 21.10.2021 р. у ВП №66640029 «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанову «Про виправлення помилки у процесуальному документі» (див. додаток -1 Постанови від 21.10.21 ОСОБА_4 до ОСОБА_1 );

визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Притуляк Валерія Миколайовича щодо не відправлення на адресу АДРЕСА_2 Постанови ВП71005877 «про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р.» згідно вимог ст. 28 Закону «Про виконавче провадження».

визнати протиправною та скасувати Постанову ВП71005877 «Про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р.»;

за результатами розгляду справи, керуючись ч.1,2 ст. 249 КАС України, та ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», прийняти окрему ухвалу щодо приватних виконавців Колечко Д.М. і Притуляк В.М. , які цинічно та навмисне не виконують висновки щодо застосування норм права у Постанові Верховного суду від 26 травня 2022 року справа №420/6845/18 адміністративне провадження № К/9901/31905/19 , в який сторона по справі - приватний виконавець Колечко Д.М.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час повернення виконавчого документу приватний виконавець не здійснив правильно розрахунок виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича, Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов - залишити без руху.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі Банк) звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 54 465,94 доларів США та 73 676,56 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 48 630,67 доларів США; заборгованість за відсотками - 5835,27 доларів США; пеня за прострочення тіла кредиту - 18 603,14 грн.; пеня за прострочення відсотків по кредиту - 44 356,74 грн.; - штраф - 10 716,68 грн..

Під час розгляду справи позивачем позовні вимоги було збільшено, відповідно до яких заборгованість за кредитним договором №00059R15 від 22.07.2008 року станом на - 02.03.2015 року становить - 55 076,88 доларів США та - 159 657,10 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 48 630,67 доларів США; заборгованість за відсотками - 6446,21 доларів США; пеня за прострочення тіла кредиту - 44 190,28 грн.; пеня за прострочення відсотків по кредиту - 93 979,86 грн.; штраф - 21 486,96 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2018 року по справі №523/1300/15-ц позов публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Марфін Банк суму боргу за кредитним договором №00059R15 від 22.07.2008 року з додатковими угодами, станом на 02.03.2015 року, яка становить - 55 076,88 доларів США, що складає - 1 529 106,03 гривень за курсом НБУ на час здійснення розрахунку та 159 657,10 грн., з яких: - 48 630,67 доларів США, що складає - 1 350 139,13 грн. за курсом НБУ на час здійснення розрахунку заборгованість за кредитом; - 6 446,21 доларів США, що складає - 178 966,79 грн. за курсом НБУ на час здійснення розрахунку заборгованість за відсотками; - 44 190,28 грн. пеня за прострочення тіла кредиту; - 93 979,86 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту, 21 486,96 грн. штраф. Також стягнуто сплачені і документально підтверджені судові витрати у розмірі - 3 654,00 грн., у рівних частках з кожного.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.06.2021 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2018 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 13.03.2002 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 26.02.1996 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), солідарно з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 13.03.2002 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 26.02.1996 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства Марфін Банк (Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 28, кор./рахунок НОМЕР_7 в НБУ, МФО 300001, ), суму боргу за кредитним договором №00059R15 від 22.07.2008 року з додатковими угодами, яка становить 55076,88 (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят шість) доларів США та 136507 (сто тридцять шість тисяч п`ятсот сім) гривень 96 копійок, з яких: 48630 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять) доларів 67 центів США заборгованість за кредитом; - 6446 (шість тисяч чотириста сорок шість) доларів 21 цент США заборгованість за відсотками; 44190 (сорок чотири тисячі сто дев`яносто) гривень 28 копійок пеня за прострочення тіла кредиту; - 92317 (дев`яносто дві тисячі триста сімнадцять) гривень 68 копійок пеня за прострочення відсотків по кредиту.

Постановою Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича від 21.10.2021р. ВП№66640029 встановлено, що на адресу приватного виконавця надійшла заява від представника стягувача за довіреністю ПАТ «МТБ Банк» Орловського М.В. ТОВ з проханням завершити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/1300/15-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суддя Шепітко І.Г. 03.08.2021 року та повернути виконавчий документ без подальшого виконання. Під час примусового виконання рішення з боржника частково стягнута заборгованість за виконавчим Документом та основна винагорода приватного виконавця. Залишок заборгованості за виконавчим документом складає 30 076,88 долари США та 95 660,21 гривень, залишок основної винагороди приватного виконавця: 3 007,69 долари США та 9 566,03 гривень.

Вказаною постановою виконавчий лист № 523/1300/15-ц виданий 03.08.2021р. виданий Суворовським районним судом м. Одеси, суддею І.Г. Шепітко про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 13.03.2002 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 26.02.1996 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), солідарно з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 13.03.2002 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 26.02.1996 р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства Марфін Банк (Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 28, кор./рахунок НОМЕР_7 в НБУ, МФО 300001, ), суму боргу за кредитним договором №00059R15 від 22.07.2008 року з додатковими угодами, яка становить 55076,88 (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят шість) доларів США та 136507 (cro тридцять шість тисяч п`ятсот сім) гривень 96 копійок, з яких: 48630 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять) доларів 67 центів США заборгованість за кредитом; - 6446 (шість тисяч чотириста сорок шість) доларів 21 цент США заборгованість за відсотками; 44190 (сорок чотири тисячі сто дев`яносто) гривень 28 копійок пеня за прострочення тіла кредиту; - 92317 (дев`яносто дві тисячі триста сімнадцять) гривень 68 копійок пеня за прострочення відсотків по кредиту повернуто стягувачу.

Визначено, що постанова від 27.08.2021 року ВП № 66640029, про стягнення з боржника основної винагороди за примусове виконання виконавчого листа № 523/1300/15-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суддя Шепітко І.Г. 03.08.2021 року, підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Постанова від 27.08.2021 року ВП № 66640029, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за примусове виконання виконавчого листа № 523/1300/15-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суддя Шепітко І.Г. 03.08.2021 року, підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича від 21.10.2021р. ВП№66640029 про виправлення помилки у процесуальному документі внесено виправлення до документу «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 21.10.2021 року, зазначивши вірно залишок основної винагороди приватного виконавця у розмірі 5507,69 долари США та 9566,03 гривень.

Постановою Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича від 21.10.2021р. ВП№66640169 про закінчення виконавчого провадження закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №523/1300/15-ц виданий 03.08.2021р. виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суддя І.Г. Шепітко про стягнення у рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл.13.03.2002р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл.26.02.1996р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Суворовським PB ОМУ УМВС України в Одеській обл., 26.02.1996р., Ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" (Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, 28, кор./рахунок НОМЕР_7 в НБУ, МФО 300001, ) судові витрати у розмірі 7810 (сім тисяч вісімсот десять) гривень 43 копійки, тобто з кожного по - 2603 (дві тисячі шістсот три) гривні 47 копійок.

З листа Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича від 26.11.2021р. №9939 вбачається, що в продовж серпня-жовтня 2021 року на примусовому виконанні у приватного виконавця перебували виконавчі листи по справі № 523/1300/15-ц, видані Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ БАНК» грошових коштів.

При примусовому виконанні вищевказаних виконавчих документів приватним виконавцем вжито ряд заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в результаті яких стягнута заборгованість за судовим рішенням та частково основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження.

02.09.2021 року з арештованого рахунку боржника ОСОБА_2 були списані грошові кошти у розмірі 1007,32 грн., які 03.09.2021 року були розподілені та перераховані наступним чином:

BП № 66634643:

- 1 007,32 грн. - витрати виконавчого провадження. 06.09.2021 року з арештованого рахунку боржника ОСОБА_2 були списані грошові кошти у розмірі 37 707,90 грн., які 14.09.2021 були розподілені та перераховані наступним чином:

BП № 66634643:

- 992,68 грн. - витрати виконавчого провадження

- 3 287,35 грн. - основна винагорода приватного виконавця (частково) за примусове виконання виконавчого листа по справі № 523/1300/15-ц, виданого Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року;

- 32 873,55 грн. - борг (частково) за виконавчим листом по справі № 523/1300/15-ц, виданим Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року (перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «МТБ БАНК» платіжне доручення № 125 від 14.09.2021 р.).

ВП № 66635729:

- 500,00 грн. - витрати виконавчого провадження;

- 4,93 грн. - основна винагорода приватного виконавця (частково) за примусове виконання виконавчого листа по справі № 523/1300/15-ц, виданого Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року;

- 49,39 грн. - борг (частково) за виконавчим листом по справі № 523/1300/15- виданим Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року ц (перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «МТБ БАНК» платіжне доручення № 122 від 14.09.2021 р.).

17.09.2021 та 20.09.2021 року з арештованого рахунку боржника ОСОБА_2 були списані грошові кошти у розмірі 3 709,00 грн., 340,81 грн. та 4 734,99 грн. (всього: 8784,80грн.) які 21.09.2021 були розподілені та перераховані наступним чином:

ВП № 66634643:

- 797,42 грн. - основна винагорода приватного виконавця (частково) за примусове виконання виконавчого листа по справі № 523/1300/15-ц, виданого Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року;

- 7974,20 грн. - борг (частково) за виконавчим листом по справі № 523/1300/15-ц, виданим Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року (перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «МТБ БАНК» платіжне № 223 від 21.09.2021 р.). доручення

ВП № 66635729:

- 1,19 грн. - основна винагорода приватного виконавця (частково) за примусове виконання виконавчого листа по справі № 523/1300/15-ц, виданого Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року;

- 11,99грн. - борг (частково) за виконавчим листом по справі № 523/1300/15- ц, виданим Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року (перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «МТБ БАНК» платіжне доручення № 221 від 21.09.2021 р.).

21.10.2021 року на адресу приватного виконавця надійшли заяви від представника стягувача за довіреністю ПАТ «МТБ Банк» Орловського М.В. від 19.10.2021 року, з повідомленням про погашення боржниками заборгованості зі сплати судового збору (по 2603,47 грн. з кожного) та добровільне погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 00059R15 від 22.07.2008 р. у розмірі 25 000 доларів США (залишок боргу за кредитним договором йому прощенно), та проханням закінчити виконавчі провадження № 66639061, № 66635729, № 66640169, з примусового виконання виконавчих листів по справі № 523/1300/15-ц, виданих Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», та проханням завершити виконавчі провадження № 66640029, № 66638523, № 66634643, з примусового виконання виконавчих листів по справі № 523/1300/15-ц, виданих Суворівським районним судом міста Одеси 03.08.2021 року, на підставі пункту 1 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчі документи повернути стягувачу без подальшого виконання.

21.10.2021 року приватним виконавцем винесені відповідні постанови про закінчення виконавчих проваджень (повернення виконавчих документів стягувачу).

26.10.2021 року з арештованого рахунку боржника ОСОБА_2 були списані грошові кошти у розмірі 6901,58 грн., які 27.10.2021 року були поверненні на розрахунковий рахунок боржника ОСОБА_2 (платіжне доручення № 823 від 27.10.2021 р.), в зв`язку із завершенням виконавчих проваджень.

Станом на 26.11.2021 року залишок основної винагороди приватного виконавця за постановами від 27.08.2021 року ВП № 66640029, ВП № 66638523, ВП № 66634643, який складає 5507.69 доларів США та 9566,03 гривень, а залишок витрат виконавчого провадження за постановами від 27.08.2021 року ВП № 66640029 (боржник ОСОБА_1 ), ВП № 66638523 (боржник ОСОБА_3 ), складає по 2 000,00 грн. з кожного.

Позивач вважає дії Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича щодо не зазначення фактично стягнутої суми та розміру стягнення основній винагороди у Постанові від 21.10 2021 р. «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанові від 22.10.2021 р. «Про виправлення помилки у процесуальному документі» та скасувати пункти 3, 4 Постанови від 21.10.2021 р. у ВП №66640029 «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанову «Про виправлення помилки у процесуальному документі».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1404-VIII).

У частині першій статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною першою статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 цього Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця".

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Отже, у спірних правовідносинах винагорода приватного виконавця має складати 10 % від стягнутої ним суми. Будь-якої іншої основної винагороди приватного виконавця законодавство України не визначає.

У постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року в справі № 260/801/19, від 10 вересня 2020 року в справі № 120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року в справі № 640/13697/19, на які посилається позивач у касаційній скарзі, сформовано правову позицію, відповідно до якої "за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі".

Вказані висновки Верховного Суду ґрунтуються на системному тлумаченні приписів частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів", згідно з якими розмір основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі.

Крім того, пунктом 19 Порядку №643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Таким чином, одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і що винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 21 січня 2021 року в справі № 160/5321/20.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження було завершено на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на підставі заяви стягувача.

Враховуючи положення статті 31 Закону № 1403-VIII та пункт 19 Порядку № 643, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Суд зазначає, що стягнення основної винагороди приватного виконавця за рішеннями майнового характеру вже після завершення виконавчого провадження (в тому числі в разі повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження) за умови, що стягнення за рішенням фактично не відбулося, є неможливим в силу положень статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та пункту 19 Порядку, оскільки приватний виконавець зобов`язаний вирахувати розмір основної винагороди пропорційно від фактично стягнутої суми.

До того ж, повернення виконавчого документу за заявою стягувача не є заходом примусового виконання рішень, за допомогою якого приватним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості, а є способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документа.

З постанови Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича від 21.10.2021р. ВП№66640029 вбачається, що примусовому стягненню підлягали кошти у сумі 55076,88 (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят шість) доларів США та 136507 (сто тридцять шість тисяч п`ятсот сім) гривень 96 копійок.

Крім того встановлено, що залишок заборгованості на момент прийняття зазначеної постанови становить 30076,88 долари США та 95660,21 гривень,

З огляду на викладене основну винагороду приватного виконавця слід було розраховувати з суми боргу стягнутої в примусовому порядку.

З огляду на викладене дії Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича з щодо не зазначення фактично стягнутої суми та розміру стягнення основній винагороди у Постанові від 21.10 2021 р. «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» є протиправними, крім того оскільки розрахунок основної винагороди приватного виконавця здійснено не у відповідному розмірі пункти 3, 4 Постанови від 21.10.2021 р. у ВП №66640029 «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанову «Про виправлення помилки у процесуальному документі» підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Притуляк Валерій Миколайович щодо не відправлення на адресу 65025 Одеса вул. Кримська д.72 кв.34 Постанови ВП71005877 «про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р.» згідно вимог ст. 28 Закону «Про виконавче провадження» та визнання протиправною та скасування Постанови ВП71005877 «Про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню основної винагороди за виконавчим листом №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р.» суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних.

Суд зазначає, що у виконавчому провадження №71009729 боржником визначено ОСОБА_2 , а тому права позивача не порушено, оскільки він не є стороною зазначеного виконавчого провадження, а тому зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Дана норма встановлює право суду у разі необхідності постановити окрему ухвалу та не є обов`язковою для суду.

Суд не знаходить підстав для прийняття окремих ухвал та як наслідок, відсутні підстави для задоволення клопотань позивача про постановлення окремих ухвал.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Згідно з нормами ч.ч.1,2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат у цій справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця Одеського виконавчого округу Колечка Дмитра Миколайовича (вул.1 Травня,19, офіс 310, м.Чорноморськ, Одеська область, 68004), Приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича (вул.Гоголя,19, офіс 1, м.Одеса, 65082), за участю третіх осіб: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович у виконавчому провадженні № 66640029 щодо не зазначення фактично стягнутої суми та розміру стягнення основної винагороди у Постанові від 21.10.2021 р. «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанові від 22.10.2021 р. «Про виправлення помилки у процесуальному документі».

Визнати протиправними та скасувати пункти 3, 4 Постанови від 21.10.2021 р. у ВП №66640029 «Про повернення виконавчого листа №523/1300/15-ц від 03.08.2021 р. до ПАТ «МТБ Банк» та Постанову «Про виправлення помилки у процесуальному документі» від 22.10.2021 р. у ВП №66640029

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко