Справа № 460/4128/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року м. Рівне №460/4128/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник Микитюк Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

08.02.2023 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до суду адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови у звільненні з військової служби та зобов`язання видати наказ про звільнення з військової служби начальника медичної служби - начальника медичного пункту старшого лейтенанта медичної служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовна заява отримана судом 17.02.2023.

Ухвалою від 20.02.2023 позовна заява була залишена без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 24.02.2023 відкрито провадження у справі №460/4128//23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.03.2023.

Ухвалою від 23.03.2023 суд відмовив Військовій частині НОМЕР_1 в клопотанні про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду; визнав причини пропуску строку для звернення до суду з позовом поважними та поновив пропущений ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови у звільненні з військової служби та зобов`язання видати наказ про звільнення з військової служби начальника медичної служби - начальника медичного пункту старшого лейтенанта медичної служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою від 23.03.2023, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, суд закрив підготовче провадження у справі №460/4128//23 та призначив її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.04.2023.

В судовому засіданні 27.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив та усними поясненнями позивача в судовому засіданні, його вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації Дубенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 10.03.2022. Цього ж дня, його призначено на посаду начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_2 . 5 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю дружини, ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. До рапорту позивач надав нотаріально завірені копії документів, які підтверджують підставу звільнення - підтвердження родинного зв`язку з ОСОБА_2 та її потребу в догляді. Для розгляду рапорту та вирішення питання про звільнення з військової служби військовою частиною НОМЕР_2 пакет документів з рапортом направлено за підпорядкованістю до військової частини НОМЕР_1 . За результатом розгляду рапорту військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, з покликанням на те, що ОСОБА_2 потребує не постійного, а стороннього догляду. Таке трактування витягу з постанови ЛКК від 23 листопада 2022 року позивач вважає протиправним, з огляду на те, що комісією не зазначено будь-який проміжок часу або період, протягом якого ОСОБА_2 потребує догляду. Також позивач зауважує, що ОСОБА_2 має діагноз «консолідований перелом нижньої третини обох кісток правої гомілки, фіксовані металевими пластинами», проживає у селі Судобичі Дубенського району. За однією з нею адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (донька ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (донька ОСОБА_3 ). При цьому, ОСОБА_3 за зареєстрованою адресою не проживала, оскільки має посвідку на постійне проживання у Данії, де офіційно працевлаштована. ОСОБА_5 за зареєстрованою адресою не проживає та з рідними не підтримує стосунки, її точне місце перебування не відоме. Відповідно ОСОБА_1 є єдиною особою, яка може надавати ОСОБА_2 догляд. Відтак, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю дружини) протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, а тому просить в судовому порядку зобов`язати його до вчинення відповідних дій.

Згідно з відзивом на позов, письмовими та усними поясненнями представника в судовому засіданні, Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що позивач вперше звернувся з рапортом на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю дружини) ще у вересні 2022 року. 06.10.2022 документи старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 на звільнення з військової служби в запас за сімейними обставинами командиром Військової частини НОМЕР_1 були надіслані командувачу Сил підтримки Збройних Сил України для прийняття відповідного рішення. 04.11.2022 командувачем Сил підтримки Збройних Сил України подання та додаткові матеріали старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , поданого на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», повернуто без реалізації та з вказівкою про те, що згідно витягу із постанови лікарсько-консультативної комісії №99 від 07.07.2022 громадянка ОСОБА_6 (мати дружини) по стану здоров`я потребує стороннього догляду на період відповідного лікування терміном на пiв року, а не постійного догляду. З огляду на це командувач Сил підтримки Збройних Сил України вказав на відсутність підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_1 . Згодом, 05.12.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у запас на тих самих підставах, подавши інший витяг з постанови лікарсько-консультативної комісії, в якому, в той же час, також не було зазначено про необхідність простійного догляду за громадянкою ОСОБА_7 . Враховуючи попередню позицію командувача Сил підтримки Збройних Сил України, командиром в/ч НОМЕР_1 повернуто матеріали старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 без реалізації. Окремо, стороною відповідача наголошено на тому, що ОСОБА_1 погодився з позицією керівництва, позаяк 25.04.2023 він втретє подав рапорт на звільнення, однак вже не з підстав догляду за хворою матір`ю дружини, а у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, до якого долучив довідку МСЕК про встановлення ОСОБА_3 третьої групи інвалідності з 30.03.2023. За сукупністю наведеного, сторона відповідача просила в прозові відмовити повністю.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 03 травня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.13).

ОСОБА_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , і відповідно тещою ОСОБА_1 (а.с.16-20).

ОСОБА_1 призваний до Збройних Сил України 10 березня 2022 року на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022, Дубенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 №15 від 10 березня 2022 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника медичної служби - начальника медичного пункту даної військової частини. Наказом КСП ЗСУ №56 від 03 квітня 2022 року ОСОБА_1 присвоєно звання старший лейтенант медичної служби (а.с.11-12).

06 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав командиру Військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини. Командир Військової частини НОМЕР_2 скерував рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 з клопотанням по суті даного рапорту (а.с.78).

До вказаного рапорту було підготовлено: подання з висновками прямих начальників, аркуші бесід 06.09.2022 та 01.10.2022, розрахунок вислуги років, акт обстеження сімейного стану військовослужбовця (а.с.79-90).

Для підтвердження існування обставин звільнення ОСОБА_1 надав:

1) довідку про склад сім`ї, з якої вбачається, що станом на 12 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 та його теща - ОСОБА_2 , а зареєстровані в помешканні дружина - ОСОБА_3 та її донька - ОСОБА_5 по місцю реєстрації не проживають (а.с.91);

2) витяг з постанови ЛКК КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради №99 від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_2 , де міститься заключення такого змісту: «По стану здоров`я потребує стороннього догляду на період відновного лікування, терміном на пів року» (а.с.92).

06 жовтня 2022 року подання та додаткові матеріали на старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , поданого на звільнення з військової служби в запас за сімейними обставинами, командиром Військової частини НОМЕР_1 були надіслані командувачу Сил підтримки Збройних Сил України для прийняття відповідного рішення.

04 листопада 2022 року командувачем Сил підтримки Збройних Сил України подання та додаткові матеріали старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , поданого на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», повернуто без реалізації з вказівкою на те, що згідно витягу із постанови лікарсько-консультативної комісії №99 від 07.07.2022 громадянка ОСОБА_6 (мати дружини) по стану здоров`я потребує стороннього догляду на період відповідного лікування терміном на пiв року, а не постійного догляду. З огляду на це командувач Сил підтримки Збройних Сил України вказав на відсутність підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_1 (а.с.93).

Зазначене рішення ОСОБА_1 не оскаржував.

Натомість, 05 грудня 2022 року ОСОБА_1 повторно подав командиру Військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини. Командир Військової частини НОМЕР_2 скерував даний рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 з клопотанням по суті даного рапорту (а.с.25).

Для підтвердження існування обставин звільнення ОСОБА_1 надав:

1) довідку про склад сім`ї, з якої вбачається, що станом на 13 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 та його теща - ОСОБА_2 , а зареєстровані в помешканні дружина - ОСОБА_3 та її донька - ОСОБА_5 по місцю реєстрації не проживають (а.с.24);

2) витяг з постанови ЛКК КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради №238 від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_2 , де міститься заключення такого змісту: «По стану здоров`я потребує стороннього догляду та реабілітаційного лікування» (а.с.23).

19 грудня 2022 року командуванням Військової частини НОМЕР_1 рапорт начальника медичної служби начальника медичного пункту Військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта медичної служби Вікторова О.В. розглянуто та повернуто разом з комплектом документів без реалізації з вказівкою про те, що громадянка ОСОБА_6 (мати дружини) по стану здоров`я потребує не постійного, а стороннього догляду (а.с.29-31).

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, після відкриття провадження в даній справі, а саме 25 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав командиру Військової частини НОМЕР_2 третій рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але вже у зв`язку з наявністю дружини із числі осіб з інвалідністю, до якого долучив довідку МСЕК про встановлення ОСОБА_3 третьої групи інвалідності з 30.03.2023 (а.с.117-118).

Станом на день розгляду справи судом, рішення по суті останнього рапорту позивача ще не прийнято.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992. Він же визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою, другою статті 1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою цієї статті передбачені наступні види військової служби:

· строкова військова служба;

· військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

· військова служба за контрактом осіб рядового складу;

· військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

· військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки;

· військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

· військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

· військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, який затверджений Законом України №2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18.04.2022, який затверджений Законом України №2212-IX від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, який затверджений Законом України №2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 12.08.2022, який затверджений Законом України №2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022, який затверджений Законом України №2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023, який затверджений Законом України №2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

В свою чергу, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час загальної мобілізації 10.03.2022. З цього дня позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Вказана частина перебуває у підпорядкуванні у Військової частини НОМЕР_1 .

Спір виник через відмову Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992.

Згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

· у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

· у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

· у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

· у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

· у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

· у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

· у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

· військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

· військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

· один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

· військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

· перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Що стосується такої підстави для звільнення, як «необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я», то буквальний зміст відповідної норми свідчить на користь того, що в у відповідному висновку МСЕК або ЛКК, має бути засвідчено той факт, що відповідна особа внаслідок хвороби потребує саме постійного догляду.

Разом з тим, у витягу з постанови ЛКК КНП «Міська поліклініка» Дубенської міської ради №238 від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_2 , яку ОСОБА_1 долучав до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вказано лише те, що ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує стороннього догляду. Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у витягу немає. Саме по собі поняття «сторонній догляд» є не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. При цьому, «постійний догляд» - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Оскільки ОСОБА_1 не долучив до рапорту від 05.12.2022 про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», належних доказів того, що його теща - ОСОБА_2 потребує постійного догляду, він не міг розраховувати на позитивне вирішення його рапорту командиром Військової частини НОМЕР_2 , тим більше, що аналогічний рапорт з аналогічних підстав вже був повернутий командувачем Сил підтримки Збройних Сил України без реалізації.

За вимогами пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_4 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського; у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України; у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України; у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року №680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

З огляду на те, що законні підстави для дострокового звільнення із строкової військової служби ОСОБА_1 по його рапорту від 05.12.2022 були відсутні, дії командира Військової частини НОМЕР_1 по поверненню без реалізації командиру Військової частини НОМЕР_2 відповідного рапорту, по суті якого він клопотав, в повній мірі відповідають вимогам законодавства.

Відтак, немає жодних правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Військової частини НОМЕР_1 і про зобов`язання видати наказ про звільнення позивача з військової служби на підставі його рапорту від 05.12.2022.

З огляду на це, відсутні підстави і для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови у звільненні з військової служби та зобов`язання видати наказ про звільнення з військової служби начальника медичної служби - начальника медичного пункту старшого лейтенанта медичної служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Повний текст рішення складений 08 травня 2023 року

Суддя Н.В. Друзенко