Справа № 420/12976/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/12976/22

Головуючий в І інстанції: Єфіменко К.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 03.11.2022 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Домусчі С.Д.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року:

1) витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

- розрахунок суми перерахованої пенсії з 01.01.2016 року із зазначенням: дати перерахунку пенсії, суми доплати до пенсії після перерахунку, суми заборгованості, яка виникла після перерахунку пенсії;

- помісячний розрахунок виплаченої заборгованості пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, із зазначенням, яку суму доплати до пенсії щомісячно виплачувалось позивачу, внаслідок перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, та за який період здійснювалась виплата заборгованості, у якій сумі;

2) витребувано від ОСОБА_1 письмові пояснення щодо підстав звернення за вирішенням питання про виплату компенсації втрати частини доходу у серпні 2022 року, в той час, як остаточна виплата пенсії з урахуванням заборгованості здійснена у липні 2021 року;

3) продовжено строк розгляду справи та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

Вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів виконані, обставини, що викликали зупинення провадження у справі, усунені, а тому, на підставі ст. 237 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає поновленню та вважає за необхідним продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа МВС).

Згідно протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 02.04.2018 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», 02 квітня 2018 року ГУПФУ в Одеській області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

Розмір пенсії з 01.01.2016 року встановлено у сумі 3587,18 грн.

Згідно розрахунку розміру проведеного перерахунку пенсії позивача 02.04.2018 року, позивачу нараховано пенсію з січня 2016 року по квітень 2018 року у загальній сумі 43325,24 грн., з урахуванням виплати поточних сум пенсій за цей період.

Доплата до пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 6189,32 грн. виплачена 06.04.2018 року.

Згідно довідки ГУПФУ в Одеській області від 09.03.2023 року, доплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 37135,92 грн. виплачувалась в такому порядку:

- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року в розмірі 773,67 грн. щомісячно;

- з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в розмірі 1547,33 грн. щомісячно.

За період з 01.01.2019 року по 30.06.2021 року виплачена пенсія, яка нарахована з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 37135,92 грн.

15.07.2022 року представник позивача звернулася до ГУПФУ в Одеській області із заявою, у якій просила здійснити нарахування та виплатити заявнику компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

На вказану заяву ГУПФУ в Одеській області відповідно до листа від 06.08.2022 року № 12603-10449/М-02/8-1500/22 повідомило про те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.

Вказані дії позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року (далі Закон № 2050-ІІІ, чинний та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи)..

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно змісту статті 4, 6 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (ст. 7 Закону № 2050-ІІІ).

У відповідності до вимог п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159 (далі Порядок № 159, чинний та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-XII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, пенсій.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Згідно протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 02.04.2018 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», 02 квітня 2018 року ГУПФУ в Одеській області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, розмір пенсії з 01.01.2016 року встановлено у сумі 3587,18 грн.

Згідно розрахунку розміру проведеного перерахунку пенсії позивача 02.04.2018 року, позивачу нараховано пенсію з січня 2016 року по квітень 2018 року у загальній сумі 43325,24 грн., з урахуванням виплати поточних сум пенсій за цей період.

Доплата до пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 6189,32 грн. виплачена 06.04.2018 року.

Згідно довідки ГУПФУ в Одеській області від 09.03.2023 року, доплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 37135,92 грн. виплачувалась в такому порядку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року в розмірі 773,67 грн. щомісячно; з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в розмірі 1547,33 грн. щомісячно.

За період з 01.01.2019 року по 30.06.2021 року виплачена пенсія, яка нарахована з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 37135,92 грн.

Обґрунтовуючи правомірність дій щодо поетапної виплати позивачу перерахованої у квітні 2018 року пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року відповідач посилається на наведену постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, а також постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24 грудня 2019 року № 1088.

Колегія суддів наголошує, що позивач не оскаржував дії відповідача щодо розстрочення виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на підставі наведених постанов КМУ.

Позивач не звертався до суду з позовом щодо виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року в повному обсязі без застосування вказаних вище постанов КМУ.

Питання щодо виплати перерахованої згідно постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та від 24.12.2019 року № 1088 пенсії не є предметом розгляду даної справи.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що 19.11.2019 року набрало законної сили судове рішення у справі № 826/12704/18 щодо скасування п. 3 постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 щодо розстрочення виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), тобто, в тому числі, позивачу у даній справі.

Також 29.09.2020 року набрало законної сили судове рішення у справі № 640/620/20 про визнання протиправною та нечинною частини 2 пункту 1 постанови КМУ від 24.12.2019 року № 1088 щодо розстрочення виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), тобто, в тому числі, позивачу у даній справі.

Згідно довідки ГУПФУ в Одеській області від 09.03.2023 року, станом на 29.09.2020 року заборгованість перед позивачем з виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року складала 13925,91 грн.

Заборгованість перед позивачем з виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 13925,91 грн. виплачена у повному обсязі у червні 2021 року, а саме виплачувалась з жовтня 2020 року по червень 2021 року у сумі 1547,33 грн. щомісячно.

Будь-яких доводів щодо підстав затримки виплати заборгованості з перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 13925,91 грн., яка рахувалась за позивачем станом на 29.09.2020 року, відповідачем не наведено.

Відповідач лише посилається на постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та від 24.12.2019 року № 1088.

Водночас, в період виплати заборгованості перерахованої пенсії у сумі 13925,91 грн. з 29.09.2020 року по червень 2021 року вказані постанови не були чинними.

Оскільки відповідачем не наведено жодних підстав для затримки виплати заборгованості з перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 13925,91 грн. з 29.09.2020 року та фактично вказана сума пенсії виплачена в повному обсязі у червні 2021 року, тобто, із затримкою на один і більше календарних місяців, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за весь час затримки, який у спірних правовідносинах становить з 29.09.2020 року по червень 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що у заявленому позові позивач посилається на порушення виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року, однак, не вказує, за який період затримки йому має бути виплачена компенсація втрати чистини доходу (щодо отримання пенсії за наведений період).

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, також не визначив період затримки, за який позивачу має бути виплачена компенсація втрати чистини доходу, а лише послався на порушення строків виплати перерахованої пенсії з 01.01.2016 року.

За встановлених у сукупності обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню із визначенням періоду затримки перерахованої пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у сумі 13925,91 грн. - з 29.09.2020 року по червень 2021 року (день виплати заборгованості пенсії).

Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на пропуск строку звернення із заявленим позовом, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 240/186/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 460/4188/20, від 20 квітня 2022 року у справі № 461/1390/16-а, згідно яких, у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Застосовуючи вказані висновки ВС до обставин даної справи, колегія суддів зазначає, що аналіз змісту листа ГУПФУ в Одеській області від 06.08.2022 року № 12603-10449/М-02/8-1500/22 дає підстави для висновку, що наведений лист слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати.

Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону № 2050-ІІІ.

За таких обставин, саме з моменту отримання зазначеного листа-відповіді розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів щодо моменту отримання позивачем означеного листа-відповіді, проте, навіть якщо брати за точку відліку, з якої розчався перебіг процесуального строку для звернення до суду з позовом, дату оформлення листа-відповіді ГУПФУ в Одеській області - 06.08.2022 року, то й у такому разі також є очевидним той факт, що позовна заява подана 15.09.2022 року в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статтею 122 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про пропуск строку звернення до суду.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 237, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити провадження у справі № 420/12976/22.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року скасувати та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за затримку з 29.09.2020 року по червень 2021 року - по день виплати заборгованості перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за затримку з 29.09.2020 року по червень 2021 року - по день виплати заборгованості перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 05.05.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька