Справа № 520/5458/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

05 травня 2023 року № 520/5458/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Білової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 2859/03.04-пр від 07.11.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1198-1195/Ш-03/8-2000/23 від 19.01.2023, якими повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком зарахувати до страхового стажу періоди її роботи з 03.11.1982 по 02.09.1991 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 31 травня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком.

Рішенням від 20.04.2023 Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від № 2859/03.04-пр від 07.11.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 31 травня 2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 03.11.1982 по 09.06.1983. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки).

На адресу суду представником позивача була подана відповідь на відзив, в якій викладено заяву про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на положення ч. 7 ст. 139 КАС України. Зазначено, що після винесення остаточного рішення буде подана заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення додаткових витрат на правничу допомогу.

26.04.2023 представником позивачки, з дотриманням 5-денного строку, до суду направлено заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення додаткових витрат на правничу допомогу та докази понесення таких витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом з матеріалів справи встановлено, що представником позивача у позовній заяві викладено клопотання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем до позовної заяви та в ході судового розгляду долучено наступні копії документів:

- договору про надання правничої допомоги №01022023 від 01.02.2023 (далі - Договір)

- додатку до Договору №1 від 28.02.2023;

- додатку до Договору №2 від 21.04.2023;

- ордер, виданий АБ «АПАЗІДІ» адвокату Апазіді Костянтину Юрійовичу для надання правничої допомоги від 14.03.2023 № АН1129399 на виконання договору від 01.02.2023.

- рахунку №2104 від 21.04.2023 на суму 12000 грн.

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ДП№5240 від 31.10.2018;

- акту виконаних робіт №1 від 21.04.2023.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - у відзиві на позовну заяву виклав заперечення проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, не дає можливості з`ясувати складність та обсяг наданих адвокатом послуг, що унеможливлює визначення, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, як це передбачено ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, вимога Позивача про відшкодування витрат на правову допомогу є необґрунтованою та безпідставною.

Розглядаючи питання відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких нормативних приписів.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 2-5 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказані висновки також наведені у Постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

Колегією суддів Верховного Суду у справі № 520/9115/19 в Постанові від 11.02.2021 зроблено висновок, що суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийняте рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним.

Для надання професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 01022023 від 01.02.2023 з Адвокатським бюро «АПАЗІДІ», Додаток № 1 та Додаток № 2 до нього.

Відповідно до п. 1.1 Договору АДВОКАТСЬКЕ БЮРО бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу КЛІЄНТУ при його взаємовідносинах з правоохоронними органами (органи МВС, Національна поліції, прокуратура, СБУ тощо), органами Державної фіскальної служби, органами виконавчої служби (Державної виконавчої служби та/або приватними виконавцями), Державної аудиторської служби, органами нотаріату, будь-якими контролюючими органами, будь-якими іншими центральними та місцевими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, органами державної реєстрації актів цивільного стану, слідчими судцями, суб`єктами державної реєстрації, в цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних та інших правовідносинах, в господарських, адміністративних та загальних судах по першій, апеляційній та касаційній інстанціях у господарських, адміністративних, цивільних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення. першій, апеляційній та касаційній інстанціях у господарських, адміністративних, цивільних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4.1-4.3, 4.6, 4.7 Договору:

Вартість наданих правових (правничих) послуг АДВОКАТСЬКЕ БЮРО розраховує у вигляді фіксованого розміру за кожну окрему дію, які вказані в Додатку №1 до цього договору.

Оплата за цим договором здійснюється не пізніше 5-ти (п`яти) днів з моменту отримання КЛІЄНТОМ рахунку/рахунків від АДВОКАТСЬКОГО БЮРО.

Рахунок/рахунки АДВОКАТСЬКЕ БЮРО виставляє клієнту після завершення судового розгляду справи, за представництво інтересів КЛІЄНТА, у кожній судовій інстанції окремо.

У разі якщо буде досягнуто мету представництва - прийнято судове рішення на користь КЛІЄНТА, останній додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі, зазначеному в Додатку №1, який формується відповідно до п.4.1. цього Договору.

За результатами наданої правової (правничої) допомоги складається акт прийому-передачі, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті прийому-передачі вказується короткий зміст наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО правової (правничої) допомоги, дата її надання та загальна вартість.

Оплата може здійснюватися в будь-якій формі, не забороненій законодавством України.

Відповідно до Додатку № 1 від 28.02.2023 до Договору встановлено наступний перелік та вартість наданих послуг:

Консультація з приводу судової справи з вивченням документів -500,00 грн.

Підготовка та подача до суду позовної заяви у адміністративному провадженні щодо немайнових спорів- 3000,00 грн.

Складання адвокатського запиту -500,00 грн.

Відповідно до Додатку №2 від 21.04.2023 до Договору встановлено наступний перелік та вартість наданих послуг:

Консультація з приводу судової справи з вивченням документів -500,00 грн.

Підготовка та подача до суду позовної заяви у адміністративному провадженні щодо немайнових спорів - 3000,00 грн.

Складання адвокатського запиту -500,00 грн.

Складення відповіді на відзив 2000 грн.

«Гонорар успіху» -6000,00 грн.

Всього -12000,00 грн.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано копію адвокатського запиту від 15.02.2023 № 1502-23/1, з огляду на що встановити зміст такого запиту, значення вказаного документу для підготовки справи до розгляду та збору доказів в рамках такої підготовки, а також вплив його складення на хід та результат розгляду справи не вбачається можливим.

В той же час, з відповіді відповідача на зазначений запит, судом встановлено, що подання вказаного запиту жодним чином не сприяло ані підготовці справи до розгляду, ані отриманню доказів, необхідних для звернення до суду, з огляду на що вказані витрати (500,00 грн) не вплинули будь-яким чином на хід розгляду справи та не можуть вважатися неминучими та необхідним для мети визначення судових витрат на правничу допомогу.

Щодо надання Клієнту консультації з приводу судової справи з вивченням документів (500 грн), суд зазначає, що адвокатом не наведено причинно-наслідкового зв`язку між тим, яким чином вказані в акті дії адвоката з надання консультації пов`язані та вплинули на хід розгляду справи, зокрема, включаючи підготовку до її розгляду та збір доказів. Відтак, з урахуванням викладеного, зазначену вище послугу не можна вважати неминучою та такою, що пов`язана та вплинула на хід розгляду справи, а відтак заявлення до відшкодування витрат на вказану послугу не є обґрунтованим.

Враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, обґрунтованою сумою, яка має бути розподілена судом, складається з вартості послуг за підготовку та подачу до суду позовної заяви (3000,00 грн) та складання відповіді на відзив (2000 грн), разом 5000 грн.

З огляду на часткове задоволення позову, витрати, що підлягають відшкодуванню, складають половину вказаної суми, а саме - 2500 грн.

Крім того, позивачем до відшкодування заявлено суму витрат на професійну правничу допомогу, яка включає зокрема «гонорар успіху», сума якого дорівнює сумі, визначеній сторонами за виконану роботу адвокатом, та складає 6000 грн.

Щодо вказаних витрат, суд зазначає наступне.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v.Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат.

З урахуванням наведеного вище Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в Постанові у справі № 160/13068/20 від 31.03.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, щодо сплати адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є такими, що можуть бути стягнуті за рахунок відповідача.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, зміст та обсяг наданих адвокатом послуг.

Відтак, суд вважає обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 134, 139, 143, 241-247, 252, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 05.05.2023.

Суддя Білова О.В.