Справа № 480/7229/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2023 року

м. Київ

справа № 480/7229/21

адміністративне провадження № К/990/13835/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року

у справі №480/7229/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, у якому просять суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання публічної інформації на запит від 13.03.2021 року;

- зобов`язати відповідача надати публічну інформацію на запит від 13.03.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ, викладене у акті визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом № 212 від 24.02.2021 року;

- зобов`язати відповідача припинити зловживання своїми дискреційними правами під час проведення повторного розгляду питання встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням пневмоконіоз з 28.07.2017 року;

- зобов`язати відповідача повторно провести розгляд матеріалів, що стосуються визначення наявності причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 з його професійним захворюванням з 28.07.2017 року та прийняти рішення з урахуванням висновку експерта 48/2018 від 14.01.2019 року, причини смерті, визначеної рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2019 року, а також висновків суду, викладених у мотивувальних частинах рішень Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 року і від 08.02.2021 року;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн. та на користь ОСОБА_2 - моральну шкоду в сумі 10 000, 00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року, у справі №480/7229/21 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправними дії Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ щодо ненадання публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 13.03.2021 року.

Зобов`язано Обласний центр медико-соціальної експертизи м. Краматорськ надати ОСОБА_2 публічну інформацію на запит від 13.03.2021 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ, викладене у акті визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом № 212 від 24.02.2021 року.

Зобов`язано Обласний центр медико-соціальної експертизи м. Краматорськ повторно провести розгляд матеріалів, що стосуються визначення наявності причинного зв`язку смерті ОСОБА_3 з його професійним захворюванням з 28.07.2017 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У тексті касаційної скарги скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі є застосування судами попередніх інстанцій норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, від 22.01.2020 року у справі №560/798/16-а та від 24.03.2020 року у справі №818/607/17.

При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Проаналізувавши доводи скаржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у силу положень пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено норму права, яка застосована судом без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі, скаржник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме частини 6 статті 13 ЦК України щодо припинення зловживання своїм правом суб`єкта владних повноважень під час здійснення делегованих дискреційних повноважень щодо вирішення питання прийняття індивідуального акту, яким виступає висновок МСЕК, визнаний в судовому порядку неправомірним.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен не лише чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, але також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків судів.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини 6 статті 13 ЦК України, оскільки зазначена норма не була застосована судами попередніх інстанцій та касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів необхідності застосування цих норм за встановлених фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі №480/7229/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська