Справа № 520/4748/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 травня 2023 р. Справа №520/4748/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків, 61002, ) визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати в частині, що стосується ОСОБА_1 , наказ ГУНП в Харківській області від 12.10.2022 року № 488 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області та переміщення його на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з дати звільнення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згоди на переміщення не давав. у позивача на утриманні перебувають батьки пенсіонери похилого віку. Батько - ОСОБА_2 , 1958 р.н. є пенсіонером за вислугою років, а мати - ОСОБА_3 , 1961 р.н. є пенсіонером по інвалідності, 3 група, через захворювання. Позивач мешкає з батьками за адресою: АДРЕСА_2 , та допомагає своїм батькам матеріально та фізично, так як вони мають багато захворювань через свій похилий вік, постійно потребують уваги та допомоги, неспроможні в повній мірі подбати про себе, та потребують постійної допомоги та уваги позивача.

Позивач вважає, що наказ ГУНП в Харківській області від 12.10.2022 № 488 о/с є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, бо переміщення відбулось без його згоди та порушує права та інтереси позивача та його батьків.

Також позивач зазначає, що він фізично розвинутий добре, але наразі в зв`язку з останніми погіршеннями здоров`я позивача та частими хворобами, вага позивача складає 110 кг, при зрості 168 см., тому для нього вкрай важко постійно перебувати в бронежилеті та касці, які важать близько 30 кг, а в Куп`янському районному відділі поліції ГУНП в Харківській області постійно треба перебувати в бронежилеті та касці, так як ця територія є передовою, де ведуться бойові дії і є постійна небезпека.

Переміщення позивача до Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області погіршить здоров`я позивача, враховуючи вищезазначені обставини щодо здоров`я ОСОБА_1 та щодо значної відстані до роботи, а також інші обставини, враховуючи бойові дії.

Позивач не давав згоди на таке переміщення його з одного населеного пункту до іншого, тим паче таке переміщення не передбачено трудовим договором та його функціональними обов`язками.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Відповідач зазначає, що загальновідомим фактом є те, що практично з початку повномасштабного вторгнення російської армії на територію України та до 05.09.2022 територія Куп`янського району перебувала під окупацією. У зв`язку з чим частина поліцейських стала співпрацювати з країною агресора, а більшість поліцейських, які не виконали наказ керівництва та не вийшли з окупованих території, не прибули до місця дислокації підрозділу, були звільнені з поліції. Після деокупації території Куп`янського району виникла велика потреба в проведені укомплектації поліцейськими підрозділів на звільнених територіях для більш ефективного виконання обов`язків поліцейської служби. У зв`язку з чим керівництвом при прийнятті рішення про переведення позивача на період дії воєнного стану до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області були враховані його практичний досвід в підрозділах кримінальної поліції та його особисті організаційні якості, які вкрай необхідні для успішного проведення стабілізаційних заходів на деокупованих територіях.

Відповідач вважає, що отримавши наказ від керівництва про переміщення на рівнозначну посаду, поліцейський ОСОБА_1 зобов`язаний безумовно виконати його, що свідчить про його обов`язок вірно служити Українському народу, ставлячи при цьому інтереси Українського народу вище ніж свої власні інтереси.

Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи, викладені учасниками спору у заявах по суті справи, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Нацполіції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 12.10.2022 № 488 о/с позивача на підставі пункту 2 частини 1, статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби), переміщено на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), та іншими нормативно-правовими актами. (частина 1 статті 60 Закону № 580).

Відповідно до статті 3 Закону № 580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 8 Закону № 580 передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону №580).

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону №580 рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 59 Закону № 580).

Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону №580 переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частиною другою статті 65 Закону №580 посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону №580 переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону №580 переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону №580).

У разі, якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення (ч.ч. 10-11 ст. 65 Закону № 580).

Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-ІХ (далі - Закон № 2123-ІХ ) частину восьму статті 65 доповнено абзацом другим та зазначено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Розділом ІІ Закону № 2123-ІХ визначено, що пункт 1 розділу І цього Закону діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Вищевказане свідчить, що на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Відповідно до пункту 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 3-5 статті 59 Закону № 580^ІІІ передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (ч. 3). Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. (ч. 4). Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (ч. 5).

З метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Спір у цій справі виник у зв`язку з переміщенням позивача на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області

Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Як обґрунтовано зазначає відповідач, загальновідомим фактом є те, що практично з початку повномасштабного вторгнення російської армії на територію України та до 05.09.2022 територія Куп`янського району перебувала під окупацією. У зв`язку з чим частина поліцейських стала співпрацювати з країною агресора, а більшість поліцейських, які не виконали наказ керівництва та не вийшли з окупованих території, не прибули до місця дислокації підрозділу, були звільнені з поліції, що також підтверджується і відомостями із системи "Діловодство спеціалізованого суду".

За твердженням відповідача, після деокупації території Куп`янського району виникла велика потреба в проведені укомплектації поліцейськими підрозділів на звільнених територіях, для більш ефективного виконання обов`язків поліцейської служби.

Законом № 580 встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте Законом №580 не встановлено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення.

Суд зазначає, що за правовим принципом "lex specialis derogat generalі" (спеціальний закон скасовує дію загального закону) у спірних правовідносинах мають пріоритет приписи Закону №580, а не КЗпП України, а тому посилання позивача на приписи КЗпП є неприйнятними.

Так, у постанові від 17.02.2015 № 21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Питання щодо переміщення поліцейських в умовах дії воєнного стану урегульоване Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-ІХ (далі - Закон № 2123-ІХ), отже до вказаних відносин підлягають застосуванню норми спеціального законодавства.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та діє і на сьогодні.

Згідно з вимогами статті 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Капітан поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, передбачену статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У зв`язку з розпочатим актом безпосередньої збройної військової агресії Російської Федерації проти України, та введенням правового режиму воєнного стану з 24.02.2022, усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень з указаної календарної дати, у силу ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.12, 21, 22 Закону України від 02.07.2015р. №508-УШ «Про Національну поліцію» повинні / мусять безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключає легітимність обрання пасивної форми поведінки.

За такого правового регулювання суд приходить до висновку про те, що наказ від керівництва про переміщення на рівнозначну посаду поліцейський ОСОБА_1 , зобов`язаний виконати його, оскільки позивач як поліцейський має обов`язок вірно служити Українському народу, ставлячи при цьому інтереси Українського народу вище, ніж свої власні інтереси.

Щодо аргументів позивача про відсутність у спірному наказі дати переміщення його на іншу посаду, суд вважає аргументованими посилання відповідача на приписи наказу МВС України від 27.07.2012 № 650, яким затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України, а саме п. 2.11 Інструкції № 650, який визначає, що дата документа - це дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації. Враховуючи те, що наказ ГУНП в Харківській області № 488 о/с про переміщення ОСОБА_1 підписаний 2.10.2022, то слід вважати, що позивач переміщений саме з 12.10.2022.

Щодо аргументів позивача, що він витрачає багато часу на дорогу до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, його хвороби та зайву вагу, що заважає носити бронежилет та каску, суд вважає такі аргументи неприйнятними з огляду на їх опосередковане відношення до правової ситуації стосовно переміщення поліцейського.

Життєві обставини та стан здоров`я позивача не можуть слугувати підставою для скасування правомірного рішення відповідача з огляду на займану позивачем посаду поліцейського.

Конституцією України гарантовано право особи вільно обирати собі працю, а тому позивач не обмежений у своєму праві звільнитися з органів Національної поліції і обрати місце роботи, що задовольнятиме потреби позивача у контексті територіального розміщення, особливостей його комплекції, стану здоров`я та догляду за рідними.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків, 61002, ) визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 05 травня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов