Справа № 500/4686/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4686/22

19 квітня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

представника позивача Тришак О.Г.

представника відповідача Бісовська С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є отримувачем соціальних послуг та в її житті присутні складні життєві обставини зумовлені інвалідністю, а ОСОБА_1 є надавачем соціальних послуг, оскільки вони з ОСОБА_2 є членами сім`ї, спільно проживають, мають взаємні права та обов`язки.

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй матері ОСОБА_2 . Того ж дня ОСОБА_2 подала заяву про надання згоди на отримувати соціальні послуги від своєї дочки ОСОБА_1 . Окрім цього позивач, разом із відповідною заявою надала Відповідачу декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації, копію трудової книжки та довідки до акту обстеження медико-соціальною комісією.

23 листопада 2022 року було проведено комплексне визначення ступня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 .

За наслідками даного обстеження складено висновок відповідно до якого вказано, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 108.5.

Оскаржуваним рішенням про призначення компенсації від 28.11.2022 року вказано, що ОСОБА_1 не має права на державну соціальну допомогу, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 55 і вище.

Позивач вважає оскаржуване рішення Відповідача не відповідає положенням Закону України «Про соціальні послуги», а висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг суперечить медичним документам та показникам стану здоров`я ОСОБА_2 , які слід враховувати при вирішенні питання про її потребу в отриманні соціальних послуг. Просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 23.01.2023 о 11:15 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 04.01.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Щодо доводів позивача про те, що представник управління здійснив не правильну оцінку ступеню індивідуальних потреб, то Управління вважає їх необґрунтованими. Як видно із матеріалів справи, комплексне визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг здійснюється разом із сімейним лікарем, який може правомірно оцінити медичні показники особи, яка потребує надання соціальних послуг, про що зазначає у відповідному висновку, а отже сума балів визначається спільно.

Також, Управління вважає безпідставними та законодавчо не обґрунтованими доводи Позивача про те, що 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 вже зверталась до Управління із заявою щодо призначення їй компенсації за надання соціальних послуг по догляду за своєю матір`ю, і тоді така компенсація їй була призначена, оскільки в п.7 Порядку №859 було доповнено абзацами згідно Постановою КМУ №591 від 07.05.2022, відповідно до яких уповноважений орган зобов`язаний здійснити визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.

Таким чином, Управління вважає що позов ОСОБА_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії є безпідставним та необґрунтованим, а тому представник відповідача вважає, що даний позов до задоволення не підлягає. Просила в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 23.01.2023, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 15.02.2023 о 10:45 год. для надання додаткового часу для витребування доказів.

23 січня 2023 року ухвалою суду витребувано від Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи належним чином завірену копію медико-експертної справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах якої йому було призначено інвалідність та видано Довідку до акта огляду серії 12 ААБ 0804094 від 24.04.2019 року. Та відкладено розгляд справи на 15.02.2023 о 10:45 год.

Від Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи на виконання ухвали суду від 23.01.2023 надійшло повідомлення, про те, що довідка до акта огляду МСЕК серія 12ААБ № 0804094 від 24.04.2019 р. даній особі не видавалася і довідки з такою серією і номером у них не було. Підтверджують, що відповідно до акта огляду МСЕК № 43/1 від 24.04.2019 р. видана довідка серія 12ААБ № 474420 про визнання особою з інвалідністю І групи, підгрупи Б від загального захворювання ОСОБА_2 , терміном довічно.

Ухвалою суду від 15.02.2023 витребувано від Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи медико-експертну справу №1264 ОСОБА_2 , в межах якої було видано довідку до акта огляду серії 12 ААБ №474420 від 24.04.2019. Відкладено розгляд справи на 13.03.2023 о 11:00 год.

13.03.2023 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 19.04.2023 о 11:30 год.

18.04.2023 Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи надіслано на адресу суду медико-експертну справу ОСОБА_2 .

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Суд, заслухавши сторін, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі Позивач) є дочкою ОСОБА_2 .

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 07.06.2019 року ОСОБА_2 є інвалідом першої групи загальне захворювання, внаслідок перенесеного ішемічного атеротромботичного інсульту 13.12.2012 року.

В даний час ОСОБА_2 встановлено діагноз: наслідки перенесеного ішемічного атеротромботичного інсульту в правій с.м.а. 13.12.2012 року., з наявністю лівобічного спастичного геміпарезу (елегії в руці, глибокого в нозі, до елегії в стопі), лівобічної гемігінестезії, привідної контрактури в лівому плечовому суглобі з наявністю порушення функцій ходи та наявністю змін на КТ г/м (в скронево-гімяній долі правої гемісфери є киста 30-10-16 мм-14 мм) на ґрунті гіпертонічної хвороби та стенооклюзії ВСА справа. Гіпертонічна хвороба III ст.. 2 а ст АГ, високий КВР. У ОСОБА_2 не працює ліва рука, порушена робота лівої ноги, втрата рівноваги при ходьбі, стягнута ліва щока проблеми з пережовуванням їжі. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ 0804094 від 24.04.2019 року. ОСОБА_2 потребує стороннього догляду.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою щодо призначення їй компенсації за надання соціальних послуг по догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 . І тоді, рішенням від 06 грудня 2021 року така компенсація Позивачці була призначена в період з 01.11.2021 р. по 31.12.2021 р. та з 01.01.2022р. по 31.10.2022року.

23 листопада 2022 року відповідачем було проведено комплексне визначення ступня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 .

За наслідками даного обстеження складено висновок відповідно до якого вказано, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 108.5.

Оскаржуваним рішенням про призначення компенсації від 28.11.2022 року вказано, що ОСОБА_1 не має права на державну соціальну допомогу, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 55 і вище.

Із наведеного слідує, що підставою для відмови в призначенні Позивачці компенсації як фізичній особою, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі відмовлено, виключно у зв`язку із тим що під час комплексного визначення ступня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 набрала 108.5 балів, а для призначення компенсації необхідно 55 і менше.

Також слід зазначити, що станом до 31 жовтня 2022 року Позивачці була призначена відповідна компенсація за надання соціальних послуг по догляду за своєю матір`ю і при її призначені в 2021 році жодних сумнівів, щодо потреби в отриманні ОСОБА_2 стороннього догляду у Відповідача не виникало.

При цьому, аналізуючи медичні показники ОСОБА_2 та оглянувши матеріали медико-експертної справи ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку, що жодних змін у її здоров`ї в сторону покращення в порівнянні з листопадом 2021 року не відбулось, а у медико-експертній справі наявні три висновки про те, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду.

Відтак, позивач вважає, незрозумілими висновки Відповідача викладені у висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, якщо в порівнянні з її медичними показниками та потребами, які враховувались в 2021 році та які слід було врахувати в 2022 році, жодних змін не відбулось.

Не погодившись із рішенням і висновком відповідача про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Законом України "Про соціальні послуги" (далі - Закон) визначено основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Пунктом 17 статті 1 указаного Закону передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг та отримувачі соціальних послуг. (ч. 1 ст. 8 Закону).

Відповідно до п. 10. ч. 1 ст. 1 Закону, отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

Складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Одним з чинників, що можуть зумовити складні життєві обставини є інвалідність.

До надавачів соціальних послуг недержавного - сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності ( ч. 3 ст. 13 Закону).

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю І групи (ч. 6 ст. 13 Закону).

Враховуючи вищезазначене положення Закону, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є отримувачем соціальних послуг та в її житті присутні складні життєві обставини зумовлені інвалідністю, а ОСОБА_1 є надавачем соціальних послуг, оскільки вони з ОСОБА_2 є членами сім`ї, спільно проживають, мають взаємні права та обов`язки.

За правилами ч. 7 ст. 13 Закону, фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Звертаємо увагу суду, що призначення відповідної компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі регулюються Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" (далі Порядок № 859).

Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю І групи.

Згідно п. 10-1 Порядку, для продовження виплати компенсації на наступний строк подаються заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), документи, зазначені в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 1 пункту 7 цього Порядку, крім копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді, якщо їх видано безстроково або строк не зазначено.

Згідно відповіді на адвокатський запит наданої Відповідачем 07 грудня 2022 року, встановлено, що 17 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Відповідача із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй матері ОСОБА_2 . Того ж дня ОСОБА_2 подала заяву про надання згоди на отримувати соціальні послуги від своєї дочки ОСОБА_1 . Окрім цього Позивачка, разом із відповідною заявою надала Відповідачу декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації, копію трудової книжки та довідки до акту обстеження медико-соціальною комісією.

Таким чином Позивачка надала Відповідачу повний перелік документів визначених п. 7 та п. 10-1 Порядку.

Уповноважений орган протягом двох робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги здійснює комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.

Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється фахівцями уповноваженого органу разом із представниками закладу охорони здоров`я, надавачів соціальних послуг із залученням особи, яка потребує надання соціальних послуг, та/або її законного представника.

За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, уповноваженим органом готується висновок за формою згідно з додатком (п 7. Порядку.).

23 листопада 2022 року було проведено комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 .

За наслідками даного обстеження складено висновок відповідно до якого вказано, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду, оскільки сума балів становить 108.5.

Оскаржуваним рішенням про призначення компенсації від 28.11.2022 року вказано, що ОСОБА_1 не має права на державну соціальну допомогу, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 55 і вище.

Із наведеного слідує, що підставою для відмови в призначенні Позивачці компенсації як фізичній особою, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі відмовлено, виключно у зв`язку із тим що під час комплексного визначення ступня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 набрала 108.5 балів, а для призначення компенсації необхідно 55 і менше.

Суд звертає увагу на те, що п. 7 Порядку в частині необхідності проведення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, було доповнено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 р. № 591. Станом на сьогодні відсутня будь - яка методика щодо проведення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб. В редакції даного пункту Порядку із врахуванням форми Додатку, визначення ступеня індивідуальних потреб здійснюється, виходячи із суб`єктивного сприйняття уповноваженими працівниками стану особи, що підлягає дослідженню. Із додатку до Порядку вбачається, що визначення кожної потреби, має декілька варіантів відповідей, кожна з яких має різну кількість балів, що дає можливості уповноваженим особам на власний розсуд визначати кількість балів, які може набрати особа.

Оглянувши в судовому засіданні медико-експертну справу ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку, що дійсно у її медичних показниках жодних змін в сторону покращення в порівнянні з листопадом 2021 року не відбулось.

А тому суд вважає, що Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, який складений 23.11.2022 року за участі представників відповідача, суперечить медичним показникам та медичним документам ОСОБА_2 , які слід враховувати при вирішенні питання про її потребу в отриманні соціальних послуг.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визнання протиправною відмову Управління соціального політики Тернопільської міської ради у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надаєсоціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до рішення про призначення компенсації від 28.11.2022 року слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціальної політики Тернопільської міської ради призначити ОСОБА_1 компенсацію як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до поданої нею заяви від 17 листопада 2022 року, то суд зазначає наступне.

Так, питання призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачем, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі буде зобов`язання Управління соціальної політики Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2022 р. про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_3 з відповідним аналізом медичних показників ОСОБА_2 та наявними у медико-експертній справі трьома висновками про те, що ОСОБА_2 потребує надання соціальних послуг з догляду.

Відтак, з врахуванням викладеного даний позов належить задовольнити частково.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 26.12.2022 року.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати протиправною відмову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у призначення ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_3 відповідно до рішення про призначення компенсації від 28.11.2022 р.

Зобов`язати Управління соціальної політики Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2022 р. про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної політики Тернопільської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 копійок, відповідно до квитанції від 26.12.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (місцезнаходження/місце проживання: вул. Лисенка, 8,м. Тернопіль,46002 код ЄДРПОУ/РНОКПП 03195636).

Головуючий суддя Подлісна І.М.