Справа № 500/372/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/372/23

05 травня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт щодо необхідності направлення на військово-лікарняну експертну комісію для встановлення придатності (або лікування) до військової служби солдата ОСОБА_1 , складені від 07 листопада 2022 року, та 22 грудня 2022 року;

- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 07 листопада 2022 року і 22 грудня 2022 року та прийняти рішення про направлення солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проходження військово-лікарняної експертної комісії, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є солдатом Військової частини № НОМЕР_1 , де проходить військову службу.

Через отримане 07.05.2022 бойове поранення під час військових дій, - позивач, за висновком ВЛК Львівської обласної клінічної лікарні від 25.05.2022, потребував відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів. Позивач, з метою відновлення після перенесеної травми, отриманої під час військових дій, перебував, в тому числі на стаціонарному лікуванні.

У зв`язку із незадовільним станом здоров`я, який впливає на несення військової служби та належне і повноцінне виконання військових обов`язків, позивач неодноразово подавав рапорти до уповноважених осіб відповідача про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності для подальшого несення військової служби.

Разом з тим позивач зазначає, що неодноразові спроби подати рапорт безпосередньо до стройової частини відповідача не призвели до жодного результату, та залишились без відповіді.

У зв`язку з цим та неможливістю виконання військових обов`язків за станом здоров`я, позивачем було надіслано поштою до відповідача другий рапорт про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. До рапортів позивач додавав всі відповідні медичні документи для підтвердження свого стану здоров`я.

Копію вказаного рапорту позивачем також скеровано до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та начальнику медичної служби Військової частини № НОМЕР_1 .

Відповідь на вказаний рапорт позивачу надійшла лише від Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, які вказали, що вказане звернення позивача ними скеровано до відповідача (за належністю), оскільки питання щодо не направлення позивача на медичний огляд ВЛК не належать до компетенції вказаної служби.

Позивач зазначає, що в порушення вимог пунктів 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" з метою встановлення ступеню придатності/непридатності до військової служби внаслідок різкого погіршення стану здоров`я рапорти по суті не розглянуті, будь-якого рішення командуванням відповідача по ним не прийнято.

Позивач вважає, що відповідач, не приймаючи будь-якого рішення щодо його рапортів - допустив протиправну бездіяльність, оскільки не виконав свого обов`язку щодо визначення придатності позивача, зокрема, за станом здоров`я до військової служби, зважаючи на докази існування погіршеного стану здоров`я солдата після травми, отриманої під час військових дій.

Ухвалою суду від 14.02.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

На виконання вимог статті 130 КАС України, судом розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення від 14.02.2023 про відкриття провадження у справі (арк. справи 38), а копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з позовом та додатками до нього направлено на останню відому адресу відповідача. Однак, поштове відправлення повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку без вручення (арк. справи 40).

16.02.2023, судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі на офіційну електронну скриньку відповідача (арк. справи 41).

21.02.2023 судом повторно розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі (арк. справи 42).

Надалі, з метою вжиття всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної судової справи та надання відзиву на позовну заяву з відповідними доказами щодо суті позову, - суд звернувся листом до Територіального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України з проханням скерувати на адресу відповідача Військової частини НОМЕР_1 , засобами внутрішнього зв`язку ухвалу про відкриття провадження у даній справі з позовом та додатками до нього.

Так, 06.03.2023, на адресу суду надійшла відповідь від Територіального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України №1528, у якій суд повідомлено, що на виконання листа від 21.02.2023 у справі №500/372/23, ухвала Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №500/372/23 та копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами скеровані до військової частини НОМЕР_1 внутрішньою електронною поштою СЕДО (скріншот додано), письмові матеріали направленні фельд`єгерською службою Держспецзв`язку по місцю дислокації військової частини НОМЕР_1 (арк. справи 44-47).

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, з клопотанням про продовження процесуального строку для його подання не звертався.

05.05.2023, на адресу суду надійшла заява позивача про долучення додаткових доказів у справі, зокрема, копії сторінок військового квитка позивача (арк. справи 48-52)

Станом на дату складення повного тексу судового рішення, - відповідач будь-яких заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що він здійснив всі, передбачені КАС України, заходи щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд даної справи, а також надано достатньо часу з метою виконання покладених на суб`єкт владних процесуальних обов`язків, спрямованих на об`єктивний та всебічний розгляд даної справи.

Однак будь-яких інших доказів та заяв, окрім позовної заяви та доданих позивачем додаткових доказів, - на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач, - ОСОБА_1 , є військовослужбовцем за званням солдат, якого призвано у Збройні Сили України 05.03.2022 згідно Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію», та який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 стрілець, помічник гранатометника, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 (арк. справи 49-52)

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №4 від 25.05.2022, виданої КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», позивачу 25.05.2022 проведено медичний огляд (арк. справи 5).

Так, зі змісту вказаної довідки слідує, що ВЛК постановлено діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), зокрема: «мінно-вибухова травма (07.05.2022). Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку із стійким цефалічним синдромом. Вогнепальне сліпе осколкове поранення переносиці з переломом кісток носа без зміщення. Акубаротравма без порушення цілісності барабанної перетинки. Гострий правобічний кохлеоневрит із сенсоневральною приглухуватістю, вестибулоатаксією. Латеральний епікондиліт лівого ліктевого суглобу. ВСД за гіпертонічним типом. ССН І Ост. Тривожний розлад.

Травма отримана під час військових дій».

Відповідно до вказаного висновку ВЛК позивача звільнено від виконання військових обов`язків на 30 календарних днів.

Також в матеріалах судової справи містяться:

- виписка №8817 з медичної карти стаціонарного хворого, видана неврологічним відділенням Львівської обласної клінічної лікарні (арк. справи 6);

- довідка № 77 від 24.06.2023, видана КНП «Підволочиська центральна лікарня» про те, що позивачу про те, що він знаходиться на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 13.06.2022 з діагнозом «Лікворо-гіпертензивний криз (13.06.2022). Відновний період перенесеної мінно-вибухової травми (07.05.2022) з ліквородинамічними розладами у вигляді стійкого цефалічного синдрому (арк. справи 7);

- консультаційний висновок психіатра (арк. справи 11);

- консультаційний висновок невролога (арк. справи 12);

- результати ультра діагностики (арк. справи 13);

- протоколи магнітно-резонансної томографії (арк. справи 14, 16, 17);

- езофагогастродуоденоскопія (арк. справи 15);

- інформація від сімейного лікаря щодо стану здоров`я позивача (арк. справи 18);

- довідка психіатра №275 та висновок (арк. справи 19, 20).

Як зазначено у позові, у зв`язку з наявними хворобами та погіршеним станом здоров`я, після отриманої 07.05.2022 мінно-вибухової травми під час військових дій, - що заважають в повному обсязі виконувати військові обов`язки, - позивач подавав рапорти від 07.11.2022 та від 22.12.2022 до уповноважених осіб відповідача про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Однак, як стверджує позивач, спроби подати рапорти безпосередньо до стройової частини відповідача не скінчились позитивним результатом, тому, як слідує з матеріалів судової справи, - такі було подано також і на Міністерство оборони України, з одночасним надісланням таких Військовій службі правопорядку у Збройних Силах України та начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_1 (арк. справи 3-4, 8-9). До рапортів долучались копії документів з медичних закладів в підтвердження стану здоров`я позивача.

Як слідує з матеріалів справи, відповідь на рапорт позивача від 07.11.2022 надійшла від Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, які вказали, що вказане звернення позивача ними скеровано до відповідача (за належністю), оскільки питання щодо не направлення позивача на медичний огляд ВЛК не належать до компетенції вказаної служби (арк. справи 10).

Суд зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в межах даної судової справи жодним чином не спростовано твердження позивача щодо надіслання рапортів на адресу відповідача та не представлено суду доказів реагування на скеровані Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України матеріали, з огляду на що суд дійшов висновку, що рапорти позивача з додатками до них військовою частиною НОМЕР_1 отримані належним чином, проте, доказів прийняття щодо них будь-якого рішення уповноваженими відповідальними особами відповідача, - суду не надано.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

За приписами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон України №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Згідно частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини дванадцятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців-обов`язок командирів (начальників).

Військовослужбовці, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я.

За відсутності за місцем проходження військової служби військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.

Згідно з пунктом 2.3.4 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.

Пунктом 1.1 розділу II Положення №402 визначено, що медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до підпункту б пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.10 розділу II Положення №402 встановлено, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Згідно з пунктом 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

В свою чергу, відповідно до пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову придатний до військової служби, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу, звільняються з військової служби, у тому числі за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.

Визначення ж придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.

Суд звертає увагу, що позивачем отримано травму під час несення військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 під час військових дій, що засвідчено Довідкою військово-лікарської комісії №4 від 25.05.2022, виданої КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», відповідно до якої ВЛК постановлено діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), зокрема, мінно-вибухова травма (07.05.2022) отримана під час військових дій.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має підстави для реалізації права на проходження обстеження та військово-лікарської експертизи на предмет встановлення придатності або обмеженої придатності для проходження військової служби, та не може бути обмежений в соціальному захисті.

Відсутність військовослужбовця у розташуванні військової частини, зокрема з причини хвороби і проходження лікування, не позбавляє військову частину виконати свій обов`язок, а саме: розглянути рапорт військовослужбовця по суті та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Позивач у позовній заяві стверджує про наявність у нього декількох захворювань, - що на його переконання впливають (перешкоджають) подальшому проходженню ним військової служби, в підтвердження чого надає результати ряду медичних обстежень та медичних, консультативних висновків. Водночас, підтвердити чи спростувати зазначені доводи для військовослужбовця можливо лише шляхом проведення ВЛК компетентним органом.

Відповідно до пункту 113 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Суд зазначає, що позивач звертався до відповідача з рапортами про направлення його на ВЛК, які також було скеровано відповідачу і Внутрішньою службою правопорядку у ЗСУ, проте відповідні на зазначені звернення позивач не отримав.

При цьому, суд враховує, що спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження військової служби, - не містить положень щодо порядку та строку розгляду рапортів військовослужбовців, у зв`язку з чим застосуванню підлягають загальні норми, зокрема, положення Закону України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльністю щодо позивача, який, попри наявні хвороби через отриману мінно-вибухову травму (07.05.2022), не отримує направлення для проходження військово-лікарської експертизи на предмет встановлення придатності або обмеженої придатності для проходження військової служби. При цьому суд вважає за доцільне вказати, що він не надає правової оцінки порядку звернення позивача із рапортами, так як така обставина, на переконання суду, не є правовою підставою для відмови у позові та звільнення відповідача від виконання своїх обов`язків.

Крім того, суд враховує, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. У даному випадку, враховуючи діагнози позивача про наявність захворювань та відсутність законодавчо визначених перешкод, виходячи із фактичних обставин конкретних правовідносин, є лише один варіант правомірної поведінки суб`єкта, а саме: видати позивачу направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапортів позивача стосовно направлення його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби і, як наслідок, зобов`язання відповідача розглянути рапорти позивача та направити його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевказане, оцінивши обставини справи, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 від 07.11.2022 та від 22.12.2022 щодо направлення його до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 від 07.11.2022 та від 22.12.2022 і направити ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи: позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ); відповідач: - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: Попаснянський район, Луганська область, код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.