Справа № 347/1728/22
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/1728/22
Провадження № 2-а/347/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Рибчук Х. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області, старшого лейтенанта поліції Романюка Василя Ярославовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в обґрунтування якого, покликався на те, що постановою поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області старшого лейтенанта поліції Романюка В. Я. серії БАД № 701261 від 21.09.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає протиправною, та такою, що підлягає до скасування. Так, у оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_1 , який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження, що встановлено Митним кодексом України, а саме забороняється керувати особам, які ввозили даний транспортний засіб, чим порушив cт. cт. 380, 384 Митного кодексу України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП.

Однак поліцейський СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Романюк В.Я. в порушення вимог ст. 283 КУпАП не конкретизував та відповідно не розкрив об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, оскільки у диспозиції даної норми закріплено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Тобто не зазначив, яке саме порушено обмеження, встановлене Митним кодексом України, викладене у диспозиції даної норми.

Позивач зазначив, що в порушення приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП відповідачем не зазначено технічний засіб на який здійснювалась фото та відеофіксація, а у графі 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додаються відео з боді камери №1

Також позивач ствердив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення взагалі не відбувався, передбачених статтею 268 КУпАП прав йому ніхто не роз`яснював, жодних доказів не досліджував та не надавав їм оцінки. Крім того, не зазначено частину статті 380 Митного кодексу України, та безпідставно зазначено статтю 384 Митного кодексу України, яка до тимчасового ввезення транспортних засобів жодного відношення не має.

З цих підстав, позивач ОСОБА_1 просив його позов задовольнити в повному обсязі, визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Романюка В. Я. серії БАД №701261 від 21.09.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.8 КУпАП, стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача позов заперечив, не погодився з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими що не відповідають нормам діючого законодавства та зазначив, що 21.09.2022 року о 10 год, в ході патрулювання та виконання службових обов`язків, інспектором СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Романюком В. Я. було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 на іноземній реєстрації «Фольксваген Пасат», д.н.з НОМЕР_1 . Пізніше було встановлено, що водій транспортного засобу порушив обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме транспортний засіб передано в користування особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України, п. 29.2 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України, передбачені ст.63 Конституції України, уповноважена особа заслухав пояснення позивача, своєчасно, всебічно, в повному обсязі і об`єктивно з`ясував обставини справи, роз`яснив положення ст. 268, 289 КУпАП та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення БАД № 701261 від 21.09.2022 року та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Після складення постанови вона була надана позивачу для ознайомлення.

Також відповідач зазначив, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. Таким чином, розглядаючи дану справу, поліцейський з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП, іншими нормативно- правовими актами та правомірно виніс, щодо ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення БАД 701261 від 21.09.2022. р.

З цих підстав, представник відповідача, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.03.2023 року було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28.03.2023 року витребувано докази, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

21.09.2022 року поліцейським СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, Романюком В. Я. було винесено щодо ОСОБА_2 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. В графі постанова: час та місце скоєння правопорушення, суть та обставини, вказано, що 21.09.2022 року о 10 год.00 хв. в с. Старі Кути вул. О. Кобилянської, водій керував т/з, який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження, що встановлено Митним кодексом України, а саме забороняється керувати особам, які ввозили даний транспортний засіб, чим порушив ст. ст. 380, 384 Митного кодексу України та без посвідчення водія категорії «В», п. 2.1 А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП (а.с.15).

Згідно копії перевірки по системі «Аркан» за період 08.11.2017 року по 07.11.2022 року транспортний засіб «Volkswagen Passat» НОМЕР_1 перетнув кордон 14.07.2018 року, напрямок перетину кордону «в`їзд», ділянка кордону «угорська», ПП перетину «Вилок» (а.с.30).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України. Тимчасове ввезення громадянами -нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями частини 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже вищевказані норми права, дозволяють дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, а тому адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Приписами ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області старшого лейтенанта поліції Романюком В. Я. було винесену постанову серії БАД № 701261 від 21.09.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. В графі постанова: час та місце скоєння правопорушення, суть та обставини, вказано, що 21.09.2022 року о 10 год.00 хв. в с. Старі Кути по вул. О. Кобилянської, водій керував т/з, який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження, що встановлено Митним кодексом України, а саме забороняється керувати особам, які ввозили даний транспортний засіб, чим порушив ст. ст. 380, 384 Митного кодексу України та без посвідчення водія категорії «В», п. 2.1 А ПДР України.

Водночас суд зауважує, що ст. 384 МК України встановлює положення щодо особливостей пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України членами адміністративно-технічного персоналу дипломатичного представництва іноземної держави та членами їх сімей. Проте, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 є членом адміністративно-технічного персоналу дипломатичного представництва іноземної держави чи хтось із сім`ї ОСОБА_1 є дипломатичним представником. А відтак посилання на вказану статтю, в постанові є абсолютно некоректним, та не відноситься до об`єктивних дій які нібито вчинив ОСОБА_1 .

Також в п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються «відео з бодікамери №1». При цьому жодного посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, в постанові не зазначено.

Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, в зв`язку з чим такий доказ не може відповідати критеріям належності та допустимості.

Більше того, згідно відповіді ГУНП в Івано- Франківській області, встановлено, що докази відеофіксації на яких зафіксовано обставини події 21.09.2022 року, за участю малого ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП про які зазначено в п.7 постанови, взагалі в ГУНП в Івано- Франківській області відсутні (а.с. 115 ).

За таких обставин, суд позбавлений можливості надати оцінку обставинам при яких виносилась оскаржувана постанова та встановити дотримання чи не дотримання відповідачем процедури розгляду справи, чи надавалась можливість позивачу надавати пояснення, чи заявлялися будь які клопотання, які були належним чином розглянуті, чи роз`яснювались позивачу права.

Суд констатує той факт, що за відсутності відеозапису, взагалі неможливо прослідкувати послідовність дій працівників поліції, та відстежити процедуру розгляду справи.

Отже враховуючи вищевикладене, у ході судового розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП а отже і правомірності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо вимоги позивача про визнання постанови серії БАД № 701261 від 21.09.2022 року протиправною, то суд звертає увагу, що така до задоволення не підлягає, оскільки при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд обмежений повноваженнями, визначеними ч. 3 ст. 286 КАС України.

А тому, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1, 7 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати по справі становлять 496 грн. 20 коп. та складаються з витрат на сплату судового збору і відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області, старшого лейтенанта поліції Романюка Василя Ярославовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 701261 від 21.09.2022 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова,15, ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий) судові витрати, а саме: - 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05 травня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула