Справа № 160/4790/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2023 року Справа № 160/4790/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
В обгрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженого рішення, як такого, що прийнято відповідачем за відсутності відповідних доказів зловживання з його боку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що позивачеві незаконно виплачена пенсії по інвалідності за відсутності доказів її встановлення у період з листопада 2021 по 31.08.2022 року.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 17.10.2018 року та довідок серії 12 ААБ № 614186 та серії 12 АББ № 228966 позивачеві встановлено третю групу інвалідності до листопада 2021 року.
З листопада 2019 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності унаслідок загального захворювання.
Відповідно до довідки МСЕЕК № 2 від 26.10.2021 року позивачеві інвалідність не продовжена.
У січні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив про цю обставину та просив припинити виплату пенсії по інвалідності з листопада 2011 року та утримати з банківського рахунку нараховані за цей період кошти.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2022 року № 84369/01-16 вирішено утримати надміру виплачені суми пенсій по інвалідності у загальному розмірі 22 600 грн за період з 01.11.2021 року по 31.08.2022 року.

З посиланням на приписи ст.50 Закону №1058-ІV та з врахуванням встановленої вини позивача, відповідачем вирішено утримувати переплату в розмірі 20 % місячної пенсії з позивача, яка з 23.09.2022 року була поновлена на підставі виписки з акту огляду МСЕК від 27.09.2022 року до довідки серії 12 ААВ № 795246.

Указане рішення і є предметом судового розгляду у цій справі.

При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно статті 103 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вищенаведена норма права кореспондує також з приписами частини першої статті 50 Закону №1058-IV, якою, зокрема, встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Аналогічні вимоги містить Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року №374/7695.

Аналіз наведених норм свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Водночас, приймаючи оскаржуване рішення про утримання з позивача надміру виплаченої пенсії, відповідач не визначив у оскарженому рішенні підстав, за яких допускається стягнення з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, оскільки воно не містить встановлення останнім таких обставин, як, зокрема, подання документів з явно неправильними відомостями або подання страхувальником недостовірних даних.

Навпаки, матеріали справи містять докази на підтвердження добросовісної поведінки позивача з приводу повідомлення відповідача про припинення виплату пенсії за інвалідності у зв`язку з її не продовженням.

Отже, відповідачем не наведено обставин, необхідних для прийняття рішення про повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями. Рішення не містить встановлення таких обставин, як, зокрема, зловживань з боку пенсіонера, об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних. Тобто, свідомих, активних та навмисних дій з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Таким чином, надмірно проведена виплата пенсії позивачу відбулась не з його вини, будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено.

Отже, оскаржуване рішення відповідача про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій є протиправним.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.

Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов`язати відповідача повернути позивачеві кошти, утримані згідно із оскарженим рішення, адже встановлені обставини справи свідчать про те, що починаючи з грудня 2022 року з пенсії позивача утримується 20 % пенсії.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2022 року № 84369/01-16 про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 кошти, утримані згідно із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2022 року № 84369/01-16.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три), 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна