Справа № 569/3812/23
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3812/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Василюк В.В.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 11.01.2023 року постановою серії RVN № 001098 її визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 10.01.2023 року об 11 год. 55 хв., по вул. Соборна, 112 в м. Рівне позивач, яка керувала транспортним засобом Chevrolet Malibu, д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР.

Позивач з даною постановою не згідна, оскільки вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Зазначає, що адміністративні матеріали розглядались без участі винної особи, без повідомлення водія та без участі власника транспортного засобу. В матеріалах справи відсутні належні докази щодо обставин, які призвели до винесення постанови, водночас є вагомі докази невинуватості особи, як власника транспортного засобу, на яку було складено оскаржувану постанову.

Вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Саме належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення та встановлення винної особи і вини в її діях може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. В даному випадку особу, яка керувала транспортним засобом встановлено не було, постанову протиправно складено на власника транспортного засобу.

Крім того, зазначила, що наявні фотознімки фіксують окремо транспортний засіб «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та окремо дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена». На цих фотознімках не зафіксовано транспортного засобу «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 , який би знаходився (здійснив зупинку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки на фотознімках із транспортним засобом «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 немає дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а на фотознімку із дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена» немає транспортного засобу «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 , окрім не встановлено особу, яка керувала у вказаний період часу вказаним транспортним засобом, у свою чергу до адміністративної відповідальності можна притягнути виключно винну особу, чого в даному випадку встановлено не було. В даному конкретному випадку не встановлено та фотознімками не підтверджено того, що позивач здійснив зупинку транспортним засобом «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Зазначає, що у вказаний в постанові день ймовірного вчинення адміністративного правопорушення (10.01.2023 року) вона перебувала у відрядженні у місті Києві, що виключає її перебування у вказаному в постанові місці та порушенні будь-яких ПДР України.

23.03.2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області в.о. директора Департаменту І.Матаєвою подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 10.01.2023 року інспектором Департаменту відділу контролю за паркуванням Тудзьо Романом В`ячеславовичем було виявлено по вул. Соборна, 112 в м. Рівне транспортний засіб Chevrolet Malibu, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п. 3.34 ПДР України та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказує, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), відомості про особу правопорушника не повинні враховуватися, а відтак просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Вказує, що в зазначений у постанові день ймовірного вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме 10.01.2023 року вона перебувала у відрядженні у м. Києві, що виключає її перебування у вказаному в постанові місці та порушенні будь-яких ПДР України.

Представник відповідача Василюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2023 року здійснено перехід в письмове провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови серії 10.01.2023 року об 11 год. 55 хв., по вул. Соборна, 112 в м. Рівне ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом Chevrolet Malibu, д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року, винесеної Інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Тудзьо Р.В. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Згідно пункту 8.4 «в» ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 3 ст. 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Позивачка в судовому засіданні заперечує щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, у тому числі і з підстав її перебування у день ймовірного вчинення адміністративного правовопорушення у відрядженні за основним місцем роботи, що підтверджується наказом Комунального підприємства «РОКЛДЦ ім. В. Поліщука» РОР від 09.01.2023 року № 02-вд «Про направлення у відрядження».

З наказу № 2-вд від 09.01.2023 року вбачається, що юрисконсульта ОСОБА_1 відряджено в м. Київ до Національної служби здоров`я України, термін відрядження 03 дні: 10-13 січня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскарженої постанови від 11.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП стало те, що саме невідома особа, яка керувала транспортним засобом 10.01.2023 року об 11 год. 55 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 112 здійснила зупинку транспортного засобу «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Разом з тим, саме належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення та встановлення винної особи і вини в її діях може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

В даному випадку особу, яка керувала транспортним засобом встановлено не було, постанову складено на власника транспортного засобу.

Разом з тим, інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

У свою чергу, наявні в матеріалах справи фотознімки фіксують окремо транспортний засіб «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та окремо дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена». На цих фотознімках не зафіксовано транспортного засобу «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 , який би знаходився (здійснив зупинку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки на фотознімках із транспортним засобом «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 немає дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а на фотознімку із дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена» немає транспортного засобу «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 .

За наведених обставин, в даному випадку не встановлено та фотознімками не підтверджено того, що саме позивач здійснила зупинку транспортним засобом «Chevrolet Malibu» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

В свою чергу, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Однак, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а сам по собі його опис не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Крім того, судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що особа позивача у день ймовірного скоєння адміністративного правопорушення (10.01.2023 року) перебувала в м. Києві у відрядженні, що, на думку суду, виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за обставин зазначених в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі Законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови, чого в даному випадку зроблено не було.

У свою чергу, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зроблені не на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведеного, склад адміністративного правопорушення у діях позивача не підтверджується доказами по справі, відповідачем не доведений, доводи позивача відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року слід задовольнити, а провадження по справі закрити.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 292, пп. 15.5) ч.1 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії RVN № 001098 від 11.01.2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.