Справа № 214/4333/22
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4333/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача Зайцева О.В.

за участю відповідача Селезня А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зайцев О.В., який є представником позивача Галая О.В., звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону №1 роти №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5732448 від 10.08.2022 р., винесену інспектором до нього, позивача у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

В обґрунтування позову наводить наступне. 10 серпня 2022 року інспектором винесено постанову серія ЕАР №5732448 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. на водія ОСОБА_1 . Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Тобто, в строк до 20 серпня 2022 року особа притягнута до адміністративної відповідальності має право на оскарження вищевказаної постанови. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 10.08.2022 о 08:59:07 годин здійснив рух на ТЗ «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ВАЗ»), при цьому не мав права керування ТЗ, чим порушив п.2.1.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Зазначає, що з вказаною постановою ОСОБА_1 не згодний, правопорушення він не вчиняв, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Частиною 1 ст. 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Зазначає, що 10 серпня 2022приблизно о 08:59 годин, ОСОБА_1 знаходився в автомобілі «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_1 на проїзній частині дороги у м. Кривий Ріг, у цей момент до останнього під`їхали співробітники поліції, які висунули йому звинувачення в скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення, на підставі чого, у подальшому склали оскаржувану постанову. Вказує, що під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, поліцейськими не взято до уваги той факт, що у позивача є в наявності посвідчення водія серії НОМЕР_2 термін дії якого до 26.07.2020 року та через певні життєві обставини, а також через те, що відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, ОСОБА_1 не звернувся до відповідного державного органу з метою продовження його дії. Пунктом 1 частини 1 постанови Кабінету міністрів України №184 від 03.03.2022 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортним засобом» передбачено, що особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Аналіз зазначеної норми дає підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_1 керувався чинними нормативно правовими актами та станом на 10.08.2022 мав правомірне право на керування автомобілем. В силу ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Конституційний Суд України у своєму рішенні №23-рп/2010 від 22.10.2010 р. зазначає, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Звертає увагу на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Наполягає, що під час складання оскаржуваної постанови поліцейський не з`ясував всіх обставин справи, не прийняв до уваги пояснення позивача. За таких обставин вважає,що відповідач не надав доказів про те, що позивач порушив вимоги п.2.1.а ПДР України, тому вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення останнього до відповідальності є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Вказує, що таким чином, оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за змістом якої обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, однак вказана постанова не містить посилання на достатні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення. В Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кодексі адміністративного судочинства України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Так, ч.1ст.40 Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Наполягає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції, фотознімки можуть бути доказом у справі лише у тому випадку, коли вони зафіксовані у встановленому законом порядку. Зазначає, що хоча в постанові і зазначено, що правопорушення зафіксовано на бодікамеру475620, в той же час, всупереч приписам ст.283 КУпАП, відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові в графі 7 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, адже жодних посилань на нього в постанові немає. Вказані обставини виключають можливість прийняття відеозапису у якості належного доказу по справі. Таку позицію висловив Верховний Суд у своїх постановах від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а, від 15.11.2018 року у праві №524/5536/17. Жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено. Системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а також скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП, та має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Наполягає, що при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: право ОСОБА_1 на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку він була позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови. Вважає, що інспектором при накладені стягнення було порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винний ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП). В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Наполягає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування пояснень позивача, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена 10.08.2022 року постанова ЕАР №5732448 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач подав до суду відзив, згідно якого вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення процедури розгляду справи і, таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 4 Наказу № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завданьрегулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, далі-ПДР) України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі ) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Ним під час несення служби 10.08.2022 близько 08 год. 59 хв. було помічено, що у м. Кривому Розі на трасі Н-11, 69 км., було помічено транспортний засіб «ВАЗ», водій якого керуючи, зазначеним т/з не мав при собі посвідчення водія на право керування відповідної категорії, термін дії якого скінчився 26.07.2020 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. Відповідно до чого вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Наголошує, що позивач в своїй позовній заяві підтверджує та не заперечує факт того, що його посвідчення водія НОМЕР_2 було дійсне до 26.07.2020, тобто вже 2 роки керує транспортним засобом з посвідченням водія яке є не дійсним станом на 10.08.2022. Після сплину дворічного терміну таке «тимчасове» посвідчення втрачає свою чинність і відповідно керувати з таким документом заборонено. Також зазначає, що штрафних санкцій від сервісного центру немає. Водій може замінити таке посвідчення і на наступний день, і через місяць, і через рік. Але водій не має права керувати транспортним засобом після закінчення строку дії водійського посвідчення». Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) органу (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП),додержуючисьвимогст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, я виніс, на місці вчинення правопорушення, відносно гр. ОСОБА_1 постановуза ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284, 36 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн., шляхом винесення Постанови серії ЕАР № 5732448 від 10.08.2022. Розглядаючи дану справу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Враховуючи вищевказане, вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Щодо скасування постанови через те, що постанова не відповідає вимогам законодавства та ненадання можливості скористатися правами визначеними ст. 268 КУпАП вказує наступне. Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі Інструкція), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення враховує наступні факти: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. На підставі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов:про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1КУпАП; про закриття справи (пункт 3 Розділу ІV Інструкції. Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Стосовно невідповідності вимог Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вважає, що вказані вимоги викладені в п. 24 Пленуму поширюються на судові постанови. Вимоги щодо постанов, які виносяться органами (посадовими особами), які є відмінними від суду, як вже було зазначено вище викладені в ст. 283 КУпАП. Більш того технічний опис постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в неавтоматичному режимі, яка наразі оскаржується, передбачені наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року та містять вичерпний перелік відомостей які мають міститися у наведених постановах. Згідно ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення. Крім того, постанова містить відомість про технічний засіб яким проводилась відео зйомка, а саме зазначено номер бодікамери у пункті 5 постанови ЕАР № 5732448 від 10.08.2022. Зазначає, що як вбачається з постанови вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Вказує, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Отже мною, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані. Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Наполягає, щ опозивач надає суду завідомо неправдиву інформацію та намагається ввести в оману для уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, спотворює дійсні обставини справи та викривлює факти на свій лад. Зазначає, що порушення правил дорожнього руху, за які настає адміністративна відповідальність, мають формальний склад, і для накладення санкції достатньо встановлення факту порушення правил, норм і стандартів щодо безпеки руху та експлуатації транспорту. Просить не брати до уваги доводи позивача про те, що відповідач не мав доказів вчинення правопорушення, а тому неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи, зокрема посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 127/19283/17від 25.09.2019 в якій зазначено наступне. «Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. гідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Зазначає, що позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Враховуючи, що фактично позивачем були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується доданими до справи доказами, вважає, що у Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу не має підстав для задоволення позову. Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії ЕАР № 5732448 від 10.08.2022 у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Зазначає, що ніщо так не спонукає правопорушника до вчинення правопорушення, як усвідомлення того, що він не буде покараний за скоєне! цей афоризм часів Давньоримського права не втрачає актуальності і на сьогоднішній день.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив наступне. Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Тобто, в строк до 20 серпня 2022 року особа притягнута до адміністративної відповідальності має право на оскарження вищевказаної постанови. 20 серпня 2022 року припадає на вихідний день суботу. Застосовуючи аналогію права, враховуючи положення ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто 22 серпня 2022 року. Відповідно до накладної №283 від 22.08.2022 позовна заява про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з додатками у двох примірниках направлена на юридичну адресу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що свідчить про те, що позивачем при поданні позовної заяви дотриманні вимоги чинного законодавства України. Зазначає, що позивачем не заперечується наявність у нього посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.07.2018, категорії «В», яке видано йому вперше та його строк дії встановлено до 26.07.2020, однак відповідачем не враховано, що позивач, після закінчення строку дії посвідчення водія не користувався ним через відсутність потреби та жодним транспортним засобом не керував, про що свідчить відсутність адміністративних стягнень. Наполягає, що, відповідачем при винесені оскаржуваної постанови, не враховано вимоги пункту 1 частини 1 постанови КМУ №184 від 03.03.2022 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», відповідно до якого установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився, а також вимоги пункту 5 частини 2 загальних положень постанови КМУ №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», відповідно до якого посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом. Зазначає, що у вказаних вище постановах відсутні будь які встановлені проміжки часу, щодо обов`язку особи, якій посвідчення водія видано вперше, звертатись до уповноваженого органу з відповідною заявою, після спливу терміну дії посвідчення водія. Окрім цього, вказаними постановами та іншими нормативно правовими актами не передбачено, коли саме повинен скінчитись термін дії посвідчення водія, яке видано особі вперше, для того, щоб воно унеможливлювало допуск особи до керування транспортним засобом в розумінні постанови КМУ №184 від 03.03.2022.

У судовому засіданні 24 лютого 2023 року позивач позов підтримав повністю. 26 квітня 2023 року у судовому засіданні була оголошена перерва, після перерви позивач та його представник у судове засідання не прибули, кожен з них подав заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому представник позивача зазначив, що просить врахувати, що до прийняття Постанови КМУ №184 позивач не керував автомобілем, так як не було необхідності. Після прийняття вказаної Постанови КМУ, позивач став користуватися посвідченням водія.

У судовому засіданні 24 лютого 2023 року відповідач заперечував проти задоволення позову. При цьому пояснив, що позивач мав достатній час для поновлення дозволу на керування автомобілем. 26 квітня 2023 року у судовому засіданні була оголошена перерва, після перерви відповідач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (посвідчення водія (а.с.12), постанова (а.с.13).

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами: постанову (а.с.13), посвідчення водія (а.с.12) так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення, наявності в нього права керувати транспортним засобом.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.13), посвідчення водія (а.с.12) які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.13), посвідчення водія (а.с.12), суд вважає достовірними доказами.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач 26 липня 2018 року отримав посвідчення водія, яке є дійсним до 26 липня 2020 року. Дію цього посвідчення позивач не продовжив. 10 серпня 2022 року позивач керував автомобілем «ВАЗ», був зупинений інспектором, який виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Вказані обставини встановлені поясненням позивача, постановою (а.с.13), посвідченням водія (а.с.12).

Позивач в період з 26 липня 2020 року до прийняття 3 березня 2022 року Постанови Кабінету Міністрів України №184 транспортними засобами не керував, що встановлено змістом позову, не спростовано відповідачем.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1993 року №340 посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Згідно п. 1. Постанови Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ст. 10 КУпАП , адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач притягнутий до відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У судовому засіданні встановлено, що позивач отримав посвідчення водія ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що воно є дійсним до 26 липня 2020 року, отже позивач отримав посвідчення водія вперше. Тому в період з 26 липня 2020 року по 3 березня 2022 року позивач не мав права керувати транспортними засобами, а з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України №184 на час воєнного стану набув цього права. Відтак, 10 серпня 2022 року, тобто під час дії воєнного стану, позивач, згідно п. 1. Постанови Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022 року, мав право керувати транспортним засобом.

Твердження відповідача, що позивач після закінчення дії посвідчення водія мав достатній час для його поновлення, суд не бере до уваги, оскільки законодавством не встановлений строк для такого звернення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом. З метою забезпечення дотримання прав особи у відповідності з ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено порушення, чи винна ця особа, а також інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Згідно ст.139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 9, 10, 11, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. ст.ст.2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до інспектора батальйону №1 роти №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезня Андрія Миколайовича (місце перебування: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) - задовольнити повністю.

Постанову, винесену 10 серпня 2022 року інспектором батальйону №1 роти №2 Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Селезнєм Андрієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов