Справа № 460/24864/22
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2023 року

м. Київ

справа № 460/24864/22

адміністративне провадження № К/990/16133/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто"

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2023 року

у справі №460/24864/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто"

до Рівненської митниці

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 3 травня 2023 року надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2023 року у справі №460/24864/22, предметом спору у якій є визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UА204000/2022/000119/1 від 18 липня 2022 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2022/000137 від 18 липня 2022 року; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UА204000/2022/000121/1 від 19 липня 2022 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2022/000139 від 19липня 2022 року; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UА204000/2022/000128/2 від 3 серпня 2022 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2022/000147 від 03 серпня 2022 року.

Підставою касаційного оскарження заявник касаційної скарги (позивач) у справі № 460/24864/22 визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Ухваливши судові рішення у справі № 460/24864/22, суди попередніх інстанцій посилались на частину 1 статті 49, частину 1 та 2 статті 52, частини 2 та 3 статті 53, частини 1,2 та 6 статті 54, частини 1 та 7 статті 55, статті 57, статті 58, статті 64 , статті 256, частини 2 статті 257 Митного кодексу України.

У поданій касаційній скарзі, скаржник, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається зокрема на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду про застосування норм пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, статті 49, пункту 4 частини 3 статті 53, частини 3 статті 53, частини 5, статті 53, пункту 4 часті 2 статті 55, пункту 7 частини 3 статті 64, частини 1 статті 279 Митного кодексу України у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 7 серпня 2018 року у справі № 0870/4806/12, від 21 квітня 2021 року у справі № 809/1838/18, від 10 жовтня 2019 року у справі № 817/3248/15.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

В свою чергу, скаржник не навів обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні норм права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, що в свою чергу не узгоджується із підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Усі доводи позивача про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та не згоди із прийнятим рішенням, що не є належним обґрунтуванням заявленої підстави касаційного оскарження.

Крім того, скаржник не зазначив, який, на його думку, правовий висновок (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України) повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Також, слід зазначити, що посилання скаржника на те, що суд попередніх інстанцій не врахував висновки Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах, не обґрунтоване.

Скаржник не обґрунтував у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також не наведено подібності правовідносин, висновки щодо яких викладені у постановах Верховного Суду, що на думку скаржника, не були враховані в оскаржуваному судовому рішенні.

Верховний Суд у постановах, зазначених скаржником застосував норми права до встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин. Тобто, судами попередніх інстанцій у зазначеній справі, були досліджені певні докази, надано їх оцінку та застосовані відповідні норми Податкового законодавства.

Вказані висновки Верховного Суду сформовані на підставі встановлених фактичних обставину конкретній справі і наявних в матеріалах справи доказів що не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу контролюючого органу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

В цілому доводи заявника зводяться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини і опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, із загальним посиланням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України та виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто" підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2023 року у справі №460/24864/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спрінтер-Авто" до Рівненської митниці про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій-повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяР.Ф. Ханова