Справа № 520/10137/23
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

04 травня 2023 року Справа № 520/10137/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бабаєв А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної підприємства «ІСКРА», Фонду державного майна України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної підприємства «ІСКРА», Фонду державного майна України, в якому просить суд:

- визнати протиправним відмову ДП «ІСКРА» у виділенні та передачі земельної ділянки (паю), що знаходиться у постійному користуванні ДП «ІСКРА» № 20 від 28.04.2023;

- зобов`язати відповідачів виділити та передати ОСОБА_1 , як пенсіонеру та колишньому працівнику підприємства, відповідно до проекту приватизації земельну ділянку (пай), що знаходиться у державній власності та у постійному користуванні ДП «ІСКРА».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, необхідною ознакою для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, коли хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти, відповідно, зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. При цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач просить суд визнати протиправним відмову ДП «ІСКРА» у виділенні та передачі земельної ділянки (паю), що знаходиться у постійному користуванні ДП «ІСКРА» № 20 від 28.04.2023 та зобов`язати відповідачів виділити та передати ОСОБА_1 , як пенсіонеру та колишньому працівнику підприємства, відповідно до проекту приватизації земельну ділянку (пай), що знаходиться у державній власності та у постійному користуванні ДП «ІСКРА».

В позовній заяві позивач посилався на те, що 01.03.2023 ОСОБА_1 було направлено заяву до ДП «ІСКРА» щодо виділення та передачі йому, як пенсіонеру та колишньому працівнику підприємства, відповідно до проекту приватизації земельну ділянку (пай), що знаходиться у державній власності та у постійному користуванні ДП «ІСКРА».

Державна підприємства «ІСКРА» листом №20 від 28.04.2023 року на звернення позивача повідомило, що ДП «Іскра» було направлено 03.12.2021 лист на погодження приватизації земельних ділянок (згідно встановленому переліку) для подальшої передачі працівникам підприємства, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) відповідно розробленого проекту. У відповідь на лист ДП «Іскра» Фондом державного майна України 12.01.2022 було направлено відповідь № 10-47-468 «Щодо приватизації земельних ділянок», в якій було зазначено наступне «Так як на сьогоднішній день чіткої процедури приватизації земельних ділянок держаних сільськогосподарських підприємств, які не входять до складу ЄМК, не розроблено, а Верховною Радою України готується у другому читанні проект Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення права працівників державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій на одержання земельної частки (паю). Тому, у зв`язку з відсутністю законодавчо визначеного механізму розпаювання земель під час приватизації, приватизація агропромислових підприємств має бути здійснена після врегулювання такого питання на законодавчому рівні». Повідомлено, що ДП «Іскра» вимушено на сьогоднішній день відмовити позивачу у виділенні та передачі земельної ділянки (паю), що знаходиться у постійному користуванні підприємства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Так, позивач заявив вимогу визнання за ним як пенсіонером та колишнім працівником ДП «Іскра» права на безоплатне отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації державного майна ДП «Іскра».

Отже, в основі спору лежить питання щодо прийняття рішення про приватизацію землі державного підприємства, про що зазначає і сам позивач.

Викладене дає підстави для висновку, що оскільки вимоги позивача стосуються приватизації державного майна і цей спір не є публічно-правовим, то в силу наведених приписів пункту 2 частини першої статті 20 ГПК України має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 440/1895/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі Занд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як вказано у ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної підприємства «ІСКРА», Фонду державного майна України про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бабаєв А.І.