Справа № 420/16633/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/16633/22

Категорія: 102010000 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 16.01.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) (далі в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язання 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ("базового" місяця) та здійснити виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, надавши позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

14 грудня 2022 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позову, в якій ОСОБА_1 вказував, що з часу нового законодавчого врегулювання строків звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівнику при звільненні, і отримання від відповідачів відповідей про нараховану і сплачену позивачу індексацію грошового забезпечення не сплинув тримісячний строк, у зв`язку з чим позивачем не порушено відповідний строк звернення до суду з позовом.

Позивач також зазначив, що з 24 лютого 2022 року на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, у зв`язку з чим ще на початку повномасштабного вторгнення Верховний Суд у своїх повідомленнях на сайті Судова влада України зауважив, що запровадження воєнного стану на території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Окрім того, ОСОБА_1 вказав, що він є інвалідом ІІ групи, що знижує якість його життя і обмежує його можливості щодо реалізації своїх процесуальних прав, які безпосередньо пов`язані з необхідністю переміщення, вишукування і спілкування з відповідними спеціалістами, укладення і узгодження різних правових питань з юристами.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних факторів, на думку ОСОБА_1 наявні підстави вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт звертає увагу на те, що спір у даній справі виник з приводу порушення законодавства про оплату праці та стосується виплати заробітної плати (грошового забезпечення) за період з грудня 2015 року по квітень 2017 року, на який не розповсюджуються обмеження строку звернення до суду з позовом, згідно норм законодавства, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку;

- апелянт переконаний в тому, що не може прийматися до уваги правова позиція з посиланням на положення ч.1 ст. 233 КЗпП України, в редакції, яка набрала чинності 19 липня 2022 року, оскільки ці вимоги щодо строків звернення до суду не можуть розповсюджуватися на правовідносини, що виникли у 2015 2017 роках;

- апелянт послався на правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, вказавши, що не може прийматись до уваги правова позиція з посиланням на положення ч.1 ст. 233 КЗпП України, яка набрала чинності 19 липня 202 року, оскільки ці вимоги щодо строків звернення до суду не розповсюджуються на правовідносини, що виникли у 2015-2017 роках.

21 березня 2023 року від в/ч НОМЕР_1 надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, серед іншого, звертає увагу колегії суддів на наявність у провадженні Одеського окружного адміністративного суду справи №420/3447/23 за позовом ОСОБА_1 до того ж відповідача з тих самих підстав з аналогічним предметом спору, що, на думку заявника, є умисне зловживання позивачем процесуальними правами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

З 08 грудня 2015 року по 18 квітня 2018 року майор ОСОБА_1 , колишній офіцер служби автобронетанкової та електрогазової техніки відділу матеріально-технічного забезпечення, проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

26 лютого 2018 року наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №88 майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас на підставі п."б" ч.6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я).

18 квітня 2018 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №96 майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.

07 листопада 2022 року позивач отримав лист 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, за змістом якого вбачається, що ОСОБА_1 не нараховувалось і не виплачувалось протягом січня 2016 року лютого 2018 року індексація грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю ОСОБА_1 17 листопада 2022 року звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем обставини ніяким чином не підтверджують факт неможливості звернення до суду в установлений законом строк, що могло бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку з дня отримання грошового забезпечення в період проходження служби з 08 грудня 2015 року по 18 квітня 2018 року (до якого в тому числі включається індексація) або іншої виплати 18 квітня 2018 року (розрахунок при звільненні з військової служби) позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, факт звернення позивача до відповідача у жовтні 2022 року з приводу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення і отримана відповідь не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено, серед іншого, оплату праці (грошове забезпечення).

У п.2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 зазначено про те, що спір щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Згідно з ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України (в редакції від 19 липня 2022 року), із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Тобто, з 19 липня 2022 року законодавцем зменшено строк звернення до суду з позовом в порядку ч.2 ст. 233 КЗпП України, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Разом з тим, з п.1 Глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України вбачається, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року №928 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України установлено карантин з 19 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року.

З огляду на викладене, строк звернення до суду з позовом визначений ч.2 ст. 233 КЗпП України було продовжено на строк дії карантину, тобто до 31 грудня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , згідно штампу вхідної кореспонденції, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом 17 листопада 2022 року, тобто у строки визначені ч.2 ст. 233 КЗпП України з урахуванням дії карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID 19).

Дані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції, що призвело до винесення судового рішення з яким не погоджується колегія судді.

Частиною 8 ст. 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Колегією суддів встановлено, що Одеським окружним адміністративним судом було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/3447/23 за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 27 лютого 2023 року, тобто після прийняття оскаржуваної ухвали від 16 січня 2023 року, що не заборонено законом.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на розгляді в апеляційному порядку перебуває ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року щодо правильності повернення судом першої інстанції позову ОСОБА_1 з підстав пропуску ним строку звернення до суду, відповідно вимог п.9 ч.4 ст. 169 КАС України. Питання зловживання позивачем процесуальними правами, згідно п.2 ч.2 ст. 45 КАС України, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вирішувалося, а тому відсутні підстави для надання йому аналізу судом апеляційної інстанції.

Вказане питання належить розглянути суду першої інстанції після повернення справи з урахуванням обставин у справі.

Враховуючи все вищевикладене, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.3 ст. 312, ч.1, 4 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року скасувати.

Справу №420/16633/22 за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.