Справа № 240/3190/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3190/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

08 травня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищнної ради Житомирської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Черняхівської селищної ради Житомирської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною відмову Черняхівської селищної ради Житомирської області щодо виплати їй середньої заробітної плати за шість місяців;

- зобов`язати Черняхівську селищну раду Житомирської області виплатити їй середню заробітну плату в розмірі 11740,89 гривень щомісячно, а загальна сума за шість місяців становить 70445,34 гривень, врахувавши заборгованість по виплатам середньої заробітної плати станом на момент винесення рішення судом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що після припинення з 04.12.2020 виконання нею повноважень на виборній посаді секретаря Дівочківської сільської ради, Черняхівська селищна рада Житомирської області, як правонаступник Дівочківської сільської ради, де вона, до обрання на вищезазначену виборну посаду, працювала землевпорядником, згідно норм ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" зобов`язана була працевлаштувати її посаді, яку вона займала до призначення секретарем сільської ради, або надати їй іншу рівноцінну посаду. Однак, зазначених положень ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" Черняхівська селищна рада Житомирської області не виконала, працевлаштування за попереднім місцем роботи не здійснила, іншої рівноцінної роботи (посади) не запропонувала. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на отримання від відповідача середньої заробітної плати за шість місяців, оскільки це прямо передбачено абзацом 2 частини 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", а тому вона звернулась із даним позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження від 09.10.2016 №36-К ОСОБА_1 із 09 жовтня 2006 року була прийнята на посаду землевпорядника Дівочківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Вказані обставини підтверджуються

відповідним записом в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 18.08.1988 (а.с.9).

В подальшому, рішенням п`ятої сесії V скликання Дівочківської сільської ради Черняхівського району від 14.11.2006 ОСОБА_1 була обрана секретарем Дівочківської сільської ради V скликання.

У зв`язку з цим, розпорядження сільського голови Дівочківської сільської ради від 14.11.2006 №37-к ОСОБА_1 , починаючи з 14 листопада 2006 року, було звільнено з посади землевпорядника Дівочківської сільської ради на підставі п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з обранням її на виборну посаду секретаря Дівочківської сільської ради.

Рішенням першої сесії VІ скликання Дівочківської сільської ради Черняхівського району від 17.11.2010 ОСОБА_1 була обрана секретарем Дівочківської сільської ради VІ скликання.

На підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 711-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області" територіальна громада Дівочківської сільської ради увійшла до складу Черняхівської територіальної громади.

Рішенням першої сесії VІІІ скликання Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 04.12.2020 на території Черняхівської селищної ради утворено 16 старостинських округів, в тому числі й Дівочківський старостинський округ з центром в с.Дівочки.

У зв`язку з цим, рішенням першої сесії VІІІ скликання Черняхівської селищної ради від 04.12.2020 повноваження ОСОБА_1 , як секретаря Дівочківської сільської ради VІ скликання, з 04.12.2020 припинено відповідно до пп.4 п.2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 №562-ІХ "Про внесення змін до деяких Законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад".

Після припинення її повноважень, як секретаря Дівочківської сільської ради, ОСОБА_1 звернувся до Черняхівської селищної ради, Житомирської області, як до правонаступника Дівочківської сільської ради, із заявою щодо працевлаштування або збереження за нею середньої заробітної плати відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Розглянувши вказану заяву, Черняхівська селищна рада надіслала ОСОБА_1 лист від 29.01.2021 №170 в якому повідомила, що в її трудовій книжці відсутній запис про звільнення її з посади землевпорядника Дівочківської сільської ради у зв`язку з переходом на виборну посаду відповідно до п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України. Крім того, у вказаному листі Черняхівська селищна рада вказала, що згідно структури та загальної чисельності апарату селищної ради на даний час є наявні вакантні посади спеціалістів структурних підрозділів апарату ради, в тому числі й у відділі земельних ресурсів та екології, та запропонувала позивачу після оголошення селищною радою конкурсів на заміщення вказаних вакантних посад, брати в них участь.

Позивач вважає, що в порушення вимог ч.2 ст.33 Закону № 93-IV відповідач не виконав обов`язку щодо надання їй попередньої роботи (посада) чи іншої рівноцінної роботи (посади), а тому у нею виникло право на отримання від відповідача середньої заробітної плати за шість місяців, за захистом якого вона звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, не виплативши позивачу середню заробітну плату, передбачену ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України від 07.06.2001 №2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі Закон №2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

При цьому, статтею 3 Закону №2493-III передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: - виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; - виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; - посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі статтею 50 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада), в тому числі і секретаря ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради, визначає Закон України від 11.07.2002 №93-IV "Про статус депутатів місцевих рад" (далі Закон №93-IV).

За нормами статті 6 Закону №93-IV депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю.

Разом з тим, депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 50 Закону №280/97-ВР передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Частиною 1 статті 33 Закону №93-IV встановлено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 2 статті 33 Закону №93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Зміст вищезазначених норм свідчить, що Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). У той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.

Натомість, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, Закон передбачає збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.

Отже, законодавець гарантує колишньому депутату місцевої ради чи, як в даному випадку, секретарю сільської ради, який обирається з числа депутатів цієї ради, збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи (посади) чи рівноцінної роботи (посада) і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, обов`язок запропонувати працівнику, звільненому від роботи внаслідок обрання його на виборну посаду, іншу рівноцінну роботу (посаду), в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній посаді, покладається саме на роботодавця.

Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, що викладений у постановах від 07.02.2019 у справі №507/1299/16-а, від 25.10.2019 у справі №345/3102/16-а, від 30.10.2019 у справі №293/1026/16-а, від 26.12.2019 у справі №570/3880/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що після звільнення з посади секретаря Дівочківської сільської ради, позивач звернувся за працевлаштуванням до Черняхівської селищної ради Житомирської області, як правонаступник Дівочківської сільської ради.

У відповідь на вказану заяву, Черняхівська селищна рада Житомирської області в листі від 29.01.2021 №170 повідомила ОСОБА_1 , що згідно структури та загальної чисельності апарату селищної ради на даний час є наявні вакантні посади спеціалістів структурних підрозділів апарату ради, в тому числі й у відділі земельних ресурсів та екології, та запропонувала позивачу після оголошення селищною радою конкурсів на заміщення вказаних вакантних посад, брати в них участь.

Колегія суддів наголошує, що право на збереження за колишнім депутатом місцевої ради середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, виникає лише у випадку неможливості надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду, чи іншої рівноцінної роботи (посада).

В спірних правовідносинах можливість забезпечення позивача посадою землевпорядника Дівочківської сільської ради, яку вона займала до призначення на виборну посаду секретаря сільської ради, об`єктивно була відсутня, оскільки Дівочківська сільська рада, як юридична особа, була припинена.

Водночас, зміст листа від 29.01.2021 №170 свідчить, що Черняхівська селищна рада Житомирської області, як правонаступник Дівочківська сільська рада, проінформувала позивача про можливість її працевлаштування на рівноцінні посади - посади спеціалістів у відділі земельних ресурсів та екології, який є структурним підрозділом апарату Черняхівської селищної ради.

Наведене свідчить, що відповідно до вимог частини 2 статті 33 Закону № 93-IV Черняхівська селищна рада надала ОСОБА_1 можливість після закінчення її повноважень, як секретаря Дівочківської сільської ради, працевлаштуватись іншій вакантній на рівнозначній посаді.

Оскільки, згідно із ч.2 ст.33 Закону №93-IV право на збереження середньої заробітної плати, виникає лише у випадку неможливості надання роботи (посади), яку особа обіймав до свого обрання на виборну посаду, чи іншої рівноцінної роботи (посада), суд приходить до висновку, що за такого правового врегулювання та обставин справи, позивач не має право на нарахування та виплату середньомісячної заробітної плати, тому що можливість працевлаштування на рівноцінній посаді їй надана була. Однак, позивач, бажання скористатись наданою пропозицією не виявила.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, не виплативши позивачу середню заробітну плату, передбачену ч. 2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З приводу посилань позивача на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі №240/1154/21, від 29.06.2021 у справі №293/265/21 та від 24.05.2021 у справі №240/3245/21, в яких, як вказує позивач, суд задовольнив позовній вимоги в аналогічних правовідносинах, суд зазначає, що вищезазначені судові рішення, прийняття з інших, фактичних обставин справи, відмінних від тих, які є предметом розгляду в даній справі. Зокрема: у справі №240/3245/21 позивачу було відмовлено в прийнятті на посаду, яку він обіймав до призначення на виборну посаду, через наявність діючого контракту з іншою особою; у справі №240/1154/21 позивачу було відмовлено у призначенні попередню посаду та на виплаті середнього заробітку у зв`язку з тим, що на переконання відповідача, що до посади заступника сільського голови, яку обіймав позивач, положення ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не застосовуються; у справі №293/265/21 позивачу відмовили у наданні іншої рівноцінної роботи (посада) у зв`язку з тим, що вакантні посади на підприємстві були відсутні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.