Справа № 520/8718/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 травня 2023 р. справа № 520/8718/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними і скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправним закінчення виконавчого провадження №71341838 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та скасувати Постанову про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21 та відновити виконання рішення суду по справі №520/19664/21.

Також позивач просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. (п`ятдесят тис. грн. 00 коп.), суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.), суму судових витрат (пересилання процесуальних документів) 40 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

У заявах по суті справи та у додаткових поясненнях позивач зазначає, що відповідач не надіслав позивачу своєчасно Постанову про відкриття виконавчого провадження №71341838 від 21.03.2023, порушив тим норми ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», позбавив Позивача права бути ознайомленим з матеріалами виконавчого провадження за допомогою персонального ідентифікатору доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження, яке передбачене ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 12.04.2023 позивач звернувся електронною поштою з заявою до відповідача про те, що він не отримував документи виконавчого провадження (Додаток №2, №3 до позову), заяву отримано та зареєстровано (Додаток №4 до позову). Позивач в заяві повторно зазначив адресу для листування та про те, що вважати надіслані документи Боржником (Департамент охорони здоров`я ХОДА) на адресу реєстрації Стягувача ( АДРЕСА_1 ), як таки що не отримані. Всупереч цього, Відповідач, виніс Постанову про закінчення виконавчого провадження №71341838 від 13.04.2023.

Позивач вважає, що виконавче провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21 передчасно закінчено, але не може вважатися закінченим через фактичне не виконання рішення суду та порушення прав Позивача, а саме: Відповідач позбавив права Позивача на отримання та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження; не дочекавшись факту отримання Позивачем листа від Боржника, протиправно закінчив виконавче провадження, тим самим позбавив Позивача права надати пояснення та заперечення з приводу змісту листа Боржника на предмет його відповідності суті звернення та запитуваної інформації, яка міститься у листі від 17.08.2021, з урахуванням висновків суду по справі №520/19664/21.

Позивач зазначає, що він не отримав відповіді по суті свого звернення та запитувану інформацію, згідно змісту листів Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України від 07.04.2023 №05-26-1/70 та від 13.01.2022 №02.01- 87/52, та вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі №520/19664/21 - не виконано.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 71341838 з примусового виконання виконавчого листа виконавчий лист № 520/19664/21 виданий 15.12.2022, виданого Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі. 18.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. На виконання вимог виконавчого документа Листом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України за № 05-26-1/70 від 07.04.2023 повідомлено Відділ про виконання рішення суду. 13.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71341838, у зв`язку із фактичним виконанням рішення, яке підлягало виконанню. Відповідач вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки така була винесена в порядок і спосіб, визначений Законом.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 71341838 з примусового виконання виконавчого листа № 520/19664/21, виданого 15.12.2022 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь по суті звернення та запитувану інформацію, яка містяться у листі від 17.08.2021, рекомендованим листом з описом вкладення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

11.03.2023 позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Відповідач), з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №520/19664/21, виданого Харківським окружним адміністративним судом (Додаток №1). В заяві про відкриття виконавчого провадження позивач зазначив адресу для листування: 79017, м. Львів, вул. Володимира Івасюка, 19 (відділення АТ «Укрпошта»).

21.03.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначає позивач, про відкриття виконавчого провадження №71341838 від 21.03.2023 він дізнався, з відкритих джерел - автоматизованої системи виконавчого провадження . Документи виконавчого провадження на адресу позивача не надходили.

Так, копії матеріалів виконавчого провадження, надані до суду відповідачем, не містять доказів надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження №71341838 на адресу позивача.

12.04.2023 позивач звернувся електронною поштою з заявою до відповідача про те, що він не отримував документи виконавчого провадження, Позивач в заяві повторно зазначив адресу для листування та про те, що вважати надіслані документи Боржником (Департамент охорони здоров`я ХОДА) на адресу реєстрації Стягувача ( АДРЕСА_1 ), як такі, що не отримані.

На виконання вимог виконавчого документа Листом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації України за № 05-26-1/70 від 07.04.2023 повідомлено Відділ про виконання рішення суду.

13.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71341838 і мотивуванням - у зв`язку із фактичним виконанням рішення, яке підлягало виконанню.

Позивач, звертаючись із цим позовом до суду, мотивує порушення свої прав як і процедурними порушеннями, допущеними державним виконавцем у ході виконавчого провадження, так і посиланням на те, що наданий боржником лист не свідчить про виконання рішення суду.

Суд зазначає, що обставини щодо виконання чи невиконання рішення суду боржником у межах цього спору можуть досліджуватись судом у порядку, визначеному ст.383 КАС України у межах справи, за результатами розгляду якої видано виконавчий лист.

Водночас, у межах цього спору суд досліджує правомірність дій державного виконавця щодо прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 26 Закону, а також п. 5 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 8 Закону, реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, (далі - Система) порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до вимог розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення), державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом, приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання; виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Відповідно до ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

До суду не надано доказів того, що виконавцем вчинено дії щодо надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження у спосіб, визначений законом; водночас, позивачем продемонстровано активну поведінку щодо зацікавленості у ході виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Оцінюючи аргументи позивача стосовно фактичного невиконання рішення суду у контексті вищенаведених норм права, суд зазначає, що неінформування позивача у передбачений законом спосіб стосовно листа ХОДА, на підставі якого відповідачем зроблено передчасний висновок про закінчення виконавчого провадження, свідчить про порушення прав позивача як стягувача.

У той же час задоволення позову в цій частині зумовлене в першу чергу тим, що державним виконавцем не вчинено жодних дій задля належного та своєчасного інформування позивача про хід виконавчого провадження.

Обставини введення воєнного стану, що могли спровокувати неналежну комунікацію між учасниками виконавчого провадження та державним виконавцем, не нівелює факту порушення прав позивача, який вважає, що рішення суду не виконане.

Відтак, у межах цього спору суд вбачає порушення відповідачем основоположних принципів, якими він має керуватися при прийнятті рішення (ч.2 ст.2 КАСА України), а саме об`єктивності, безсторонності, пропорційності та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відтак, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню внаслідок процедурних порушень, допущених відповідачем.

Скасування такої постанови як індивідуального акту зумовлює фактичне повернення до стану триваючого виконавчого провадження.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При заявлені позову про відшкодування моральної шкоди потрібно звертати увагу на причетність особи відповідача до заподіяння шкоди.

У своїй постанові від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц Верховний Суд вказав, що сама лише, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Позивач не надав суду доказів того чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду саме на таку суму та з чого він при цьому виходив, якими доказами це підтверджується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не реалізовано такий процесуальний обов`язок, а також не подано відзив на позов, що з урахуванням приписів ч. 4 ст. 159 КАС України може свідчити про визнання позову.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме стягненню з відповідача підлягає сума судового збору, що мала бути сплачена позивачем із застосування коєфіцієнта пониження ставки судового збору за подання позову через систему "Електронний суд". Таке законодавчо передбачене пониження ставки судового збору нівелює необхідність відповідача відшкодовувати витрати на пересилання поштової кореспонденції.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними і скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21, поновивши хід виконавчого провадження №71341838 по виконавчому листу №520/19664/21.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 04 травня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов