Справа № 440/2234/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/2234/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2234/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2023 ОСОБА_1 направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов (надійшов до суду 07.03.2023), що заявлений до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - відповідач, ТУДСА), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року у розмірі 2102,00 грн та з січня 2022 року у розмірі 2102,00 грн, зобов`язавши при цьому відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за вказані періоди у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 01.01.2021 складає 2270,00 грн, а з 01.01.2022 - 2481,00 грн, з урахуванням фактично виплачених сум суддівської винагороди та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати ТУДСА нарахувати та виплатити позивачу всі виплати (доплата за вислугу років, щорічні відпустки (основні та додаткові за вислугою років), допомогу на оздоровлення, виплати з тимчасової непрацездатності тощо), обчислення яких здійснюється з розміру суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з урахуванням базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого з 01.01.2021 складає 2270,00 грн, а з 01.01.2022 - 2481,00 грн, з урахуванням фактично виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який нараховував та виплачував йому суддівську винагороду, обчислену без урахування обставин зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, законами про Державний бюджет України на 2021 рік та на 2022 рік.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України (надалі - третя особа, ДСА).

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву (а.с. 29-35) зазначив, що відповідно до положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Водночас будь-які бюджетні зобов`язання та платежі здійснюються з бюджету лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про державний бюджет України на відповідний рік. Згідно зі статтями 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102,00 грн. Таким чином, дії відповідача щодо застосування прожиткового мінімуму - 2102,00 грн ґрунтуються на законі та є правомірними, а тому не порушують прав позивача.

В письмових поясненнях (а.с. 96-98) третя особа зазначила, що частина третя статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З огляду на це застосуванню підлягають норми законів України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та "Про Державний бюджет України на 2022 рік", якими визначено, що у 2021-2022 роках прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня становить 2102 грн. Відтак у відповідача не було жодних правових підстав для обрахунку розміру суддівської винагороди без урахування положень зазначених законів.

Розгляд справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Постановою Верховної Ради України від 24.03.2000 №1499-ІІІ ОСОБА_1 обрано на посаду судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області безстроково.

Наказом голови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.07.2020 №05-03.15 позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу як такому, що станом на 16.07.2020 має стаж роботи на посаді судді 30 років 00 місяців 00 днів (а.с. 16).

Згідно з розрахунковими листами про виплату суддівської винагороди за січень 2021 року - грудень 2022 року (а.с. 87-95) та довідками щодо нарахованої і виплаченої суддівської винагороди, утримань та відрахувань з неї за період 2021-2022 роки (а.с. 17-19) розмір посадового окладу позивача, у т.ч. при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення при виході у відпустку, становив 69 366,00 грн.

При обчисленні розміру посадового окладу ОСОБА_1 відповідач застосовував базову величину 2102,00 грн.

Не погоджуючись із правомірністю застосування відповідачем прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн за період з 01.01.2021 по 31.12.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII).

За приписами ст. 4 Закону №1402-VIII в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 135 Закону № 1402-VIII).

Згідно з приписами частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною п`ятою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 135 Закону №1402-VIII, обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Таким чином, Законом №1402-VIII визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому норма частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює конкретного розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

З огляду на це необхідно враховувати положення інших нормативно-правових актів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді.

Такі норми доповнюють частину третю статті 135 Закону №1402-VIII і становлять єдину спеціальну норму, якою визначається розмір посадового окладу судді.

Нормативним доповненням до зазначеної норми є відповідні положення Закону України від 15.12.2020 №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (надалі - Закон №1082-IX), статтею 7 якого установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі, крім іншого, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні;

Так само статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (надалі - Закон №1928-IX) установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі, крім іншого, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Отже, з 1 січня 2021 року та з 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн.

Суд зазначає, що Закон №1082-IX як і Закон №1928-IX не змінював складові для визначення базового розміру посадового окладу судді, як про це стверджує позивач, а лише запроваджує розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Доводи про те, що суддівська винагорода не виплачена відповідно до ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є помилковими, оскільки ця норма визначає лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, тоді як конкретний розмір прожиткового мінімуму визначається нормами закону про державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з вимогами ст. 146 Закону №1402-VIII, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України. Забезпечення функціонування судової влади передбачає:

1) окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону;

2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;

3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

За нормою ч. 1 ст. 147 Закону №1402-VIII в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя.

Відповідно до ст. 148 Закону №1402-VIII, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд щодо фінансового забезпечення його діяльності; 1-1) вищий спеціалізований суд щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; 3) Вища рада правосуддя щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.

Особливості підготовки і розгляду проекту закону про Державний бюджет України в частині фінансування судів, інших органів та установ у системі правосуддя визначаються законом.

Статтею 149 Закону №1402-VIII передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд зауважує, що відповідач як територіальний орган ДСА, виконуючи функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів в межах бюджетного призначення, встановлених законами про державний бюджет України, діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

До теперішнього часу відповідні положення статті 7 Закону №1082-ІХ та статті 7 Закону №1928-IX не визнані неконституційними, тому підстави для їх незастосування відповідачем відсутні.

За таких обставин дії ТУДСА щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди із застосуванням на підставі статей 7 Закону №1082-ІХ та Закону №1928-IX розрахункової величини "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді" з січня 2021 року по грудень 2021 року та з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 2102,00 грн відповідають положенням законодавчого регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону №1402-VIII, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Аналіз наведених положень Закону №1402-VIII дозволяє дійти висновку про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Всі інші складові суддівської винагороди, допомога на оздоровлення, допомога по тимчасовій втраті працездатності розраховуються із посадового окладу судді.

Оскільки з позиції суду нарахування та виплата суддівської винагороди із застосуванням на підставі ст.ст. 7 Закону №1082-ІХ та Закону №1928-IX розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн було правомірним, нарахування допомоги на оздоровлення та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, які розраховуються із посадового окладу судді, також здійснено правомірно.

Таким чином, дії ТУДСА щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року, у розмірі 2102,00 грн відповідають положенням законодавчого регулювання, а тому є цілком правомірними.

З огляду на відсутність у діях відповідача ознак порушень закону в частині виплати суддівської винагороди позивача за спірні періоди суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, яких позивач фактично не поніс.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун