Справа № 500/1053/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1053/23

08 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №55 від 14.03.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди навчання та трудової діяльності із 28.12.1977 по 10.04.1978, з 01.08.1980 по 10.02.1996, із 01.06.1999 по 22.02.2000, із 23.02.2000 по 13.03.2005 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 лютого 2023 року позивачу виповнилось 63 роки у зв`язку із чим він, 07 березня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №55 від 14.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що його страховий стаж є меншим за необхідний для призначення пенсії. Відповідачем не зараховано період навчання позивача у Бучацькій автошколі ДОСААФ із 28.12.1977 по 10.04.1978, а також весь 21 річний період трудової діяльності позивача, який відображений у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 . Відмову у не зарахуванні вказаних періодів до страхового стаж відповідач мотивував тим, що у трудовій книжці колгоспника невірно вказано дату народження та по-батькові позивача, у свідоцтві про навчання в автошколі невірно зазначено по - батькові позивача: « ОСОБА_2 », а також у архівних довідках №№ 310,312,313 від 27.02.2020 невірно зазначено ініціали позивача по - батькові.

Позивач вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком протиправною звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 30.03.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачам відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

19.04.2023 до суду найшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.03.2023 № 55 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Розглянувши подані документи на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача склав 05 років 04 місяці 02 дні, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

20.04.2023 до суду найшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 5 років 4 місяці 2 дні. До страхового стажу позивача не зараховано: період навчання згідно свідоцтва НОМЕР_2 , оскільки невірно зазначено по-батькові позивача - ОСОБА_3 ., що не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 (рос. мова); періоди роботи згідно довідок №310, №312, №313 від 27.02.2020, оскільки невірно зазначено по-батькові позивача, що суперечить його паспортним даним. Крім того, в трудовій книжці колгоспника №105 невірно зазначено дату народження та по-батькові ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 27 років.

20.04.2023 до суду найшла відповідь на відзив, у якій позивач просить позовні вимоги задовольнити та вважає що викладені відповідачами мотиви у відзивах на позовну заяву є необґрунтованими та безпідставними.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 63 річного віку, 07.03.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення йому пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

За результатами розгляду заяви, рішенням від 14.03.2023 №55 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із змісту рішення, на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача склав 05 років 04 місяці 02 дні, що є меншим за необхідний. За доданими документами до страхового стажу позивачу не зараховано: період навчання згідно свідоцтва НОМЕР_2 , оскільки невірно зазначено по батькові - ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 (рос.мова.) та період роботи згідно довідок №310, №312, №313 від 27.02.2020, оскільки невірно зазначено по батькові позивача, що суперечить його паспортним даним. Також в трудовій книжці колгоспника №105 невірно зазначено дату народження та по-батькові ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.03.2023 за вих. №1900-0207-8/11720 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 14.03.2023 №55.

Позивач вважає, що не зарахування до страхового стажу періодів його трудової діяльності та навчання через недоліки заповнення трудової книжки та свідоцтва про навчання, порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи,

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Так, на підтвердження страхового стажу позивачем разом з заявою про призначення пенсії позивачем була надана трудова книжка колгоспника №105, дата заповнення 02.03.1987, видана на особу ОСОБА_1 , дата народження 1961 рік, копія якої долучена до матеріалів адміністративної справи (а.с.11-12).

Згідно записів трудової колгоспника №105 в період з 01.08.1980 по 10.02.1996 позивач працював в колгоспі ім. Острозького (селянській спілці «Відродження»), з 01.06.1999 по 22.02.2000 працював в колективному сільськогосподарському підприємстві «Зоря», з 23.02.2000 по 13.03.2005 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клювинецьке».

Через невірно зазначено дату народження 1961 замість 1960 та по-батькові позивача ОСОБА_2 замість ОСОБА_5 на титульній сторінці трудової книжки колгоспника, а також через розбіжність в особистих даних, в зазначенні по батькові позивача, в довідках про заробітну плату №310, №312, №313 від 27.02.2020, відповідач не зарахував страховий стаж позивачу за періоди з 01.08.1980 по 10.02.1996, з 01.06.1999 по 22.02.2000, з 23.02.2000 по 13.03.2005.

На момент заповнення трудової книжки позивача вперше, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162 ).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

- відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

- відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

- відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п.2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Також, п. 2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу Відомості про робот " у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з п. 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти до висновку, що обов`язок щодо заповнення трудової книжки та внесення достовірних даних покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкцій №162 та №58.

З дослідження копії трудової книжки, суд вбачає, що трудова книжка позивача в частині записів, починаючи 01.08.1980 по 13.03.2005, які охоплюють спірний період трудової діяльності позивача, заповнена відповідно до Інструкцій №162 та №58, записи в трудовій книжці про роботу позивача у зазначений період відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи за власним бажанням позивача, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

У спірному випадку мова йде має про одну і ту ж особу, але має місце різне написання дати народження та по батькові позивача на титульній сторінці. Факт трудової діяльності сторонами не заперечується. Відтак, допущення помилки в написані дати народження 1961 замість 1962 та допущення іншого написання по батькові особи через спорідненість імен « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_2 » на титульній сторінці трудової книжки не можуть бути підставою для незарахування періоду роботи позивача до його страхового стажу.

Щодо неврахування при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем 2 довідок про заробітну плату №310, №312, №313 від 27.02.2020 з підстав того, що зазначено скорочено ім`я, по батькові, то суд також враховує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах щодо його трудової діяльності. Покликання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо незарахування періоду навчання позивача у Бучацькій автошколі ДОСААФ з 28.12.1977 по 10.04.1978, зазначає наступне.

На момент проходження позивачем курсів водіїв діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01.10.1974.

Відповідно до частини 1истатті 47 цього Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 статті 48 цього Закону визначено, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання на курсах водіїв позивачем надано суду копію свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.1978 позивачу про те, що він навчався з 28.12.1977 по 10.04.1978 Бучацькій автошколі ДОСААФ за програмою підготовки водії транспортних засобів 3 класу на випускних іспитах відповідно акту №7 від 13.04.1978 отримав оцінки, що наведені у цьому свідоцтві (а.с. 10). Дане свідоцтво про навчання позивача містить дані про закінчення повного навчального періоду, присвоєння кваліфікації, отримані оцінки, підписи посадових осіб та печатку Бучацької автошколи ДОСААФ. Разом з тим має місце скорочене написання по батькові позивача ОСОБА_3 . (на російській мові).

Відповідач інших підстав для відмови у зарахуванні цього спірного періоду до страхового стажу, окрім як невідповідності у написанні по батькові не зазначає в оскаржуваній відмові. Проте така допущена описка в написані по батькові позивача не може бути виправданою, оскільки допущена не з вини позивача. На переконання суду, самі лише описки у написанні по батькові в документах, що підтверджують страховий стаж позивача, не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу, коли судом достеменно встановлено, що вони стосуються саме позивача.

Таким чином, період навчання позивача на курсах водіїв Бучацькій автошколі ДОСААФ з 28.12.1977 по 10.04.1978 підтверджений свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.1978, а тому має бути зарахований до стажу роботи позивача, проте, безпідставно не був зарахований відповідачем до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №55 від 14.03.2023 у зарахуванні до страхового стажу період навчання в Бучацькій автошколі ДОСААФ з 28.12.1977 по 10.04.1978 та періоди роботи 01.08.1980 по 10.02.1996 в колгоспі ім. Острозького (селянській спілці «Відродження»), з 01.06.1999 по 22.02.2000 в колективному сільськогосподарському підприємстві «Зоря», з 23.02.2000 по 13.03.2005 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клювинецьке».

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовну вимогу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 вказані спірні періоди до страхового стажу.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 01.03.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058- IV починаючи з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років. У разі відсутності вказаного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності, зокрема, страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 - від 20 до 30 років.

Позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 63 роки, тобто позивач набув право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу від 20 до 30 років.

Як слідує з оскаржуваної відмови позивачу зараховано страховий стаж 05 років 04 місяці 02 дні. При цьому у разі зарахування вищевказаних спірних періодів роботи його страховий стаж становитиме понад 27 років та є достатнім для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваної відмови відповідача у призначені пенсії за віком і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відтак пенсію позивачу необхідно призначити з 01.03.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (63 років), зважаючи на те, що позивач звернувся за пенсією 07.03.2023, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з огляду на задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 22.03.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області №55 від 14.03.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Бучацькій автошколі ДОСААФ з 28.12.1977 по 10.04.1978 та періоди роботи 01.08.1980 по 10.02.1996 в колгоспі ім. Острозького (селянській спілці «Відродження»), з 01.06.1999 по 22.02.2000 в колективному сільськогосподарському підприємстві «Зоря», з 23.02.2000 по 13.03.2005 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Клювинецьке».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 08 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: с.Клювинці,Чортківський район, Тернопільська область,48246, РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: площа Центральна, 3,м. Чернівці,Чернівецька область,58002 код ЄДРПОУ 40329345);

Головуючий суддя Баб`юк П.М.