Справа № 140/7843/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Дмитрук В.В.

05 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7843/22 пров. № А/857/4347/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка дії у власних інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі № 140/7843/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2022р. ОСОБА_1 яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, у якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження від 19.05.2022р. на припинення виплати допомоги ВПО з 01.05.2022р.;

- визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 01.06.2022р.;

- зобов`язати прийняти рішення про призначення та виплату з 01.05.2022р. допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» №332 від 20.03.2022р.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 яка дії у власних інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками від 12.04.2022р. №764-, №764-,№764-

19.05.2022р. Розпорядженням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради припинено виплату допомоги ВПО ОСОБА_1 з 01.05.2022р.

31.05.2022р. ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про призначення допомоги на проживання, яку отримувала в період з 01.03.2022р. - 30.04.2022р. До заяви додано лист Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.05.2022р. № 108-КО-3231-783. Позивач вважає, що даний лист є документом, який підтверджує зруйнування її житла.

01.06.2022р. рішенням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради ОСОБА_1 відмовлено в призначені грошової допомоги. Підстава: адреса реєстрації не в зоні бойових дій або незруйноване житло.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується чинним законодавства України, а саме Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014р., Постановою Кабінету Міністрів України Про облік внутрішньо переміщених осіб від 01.10.2014р. №509, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204-р Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми Підтримка.

ст.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014р. №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

В ст.2 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Із змісту ч.ч.1,2 ст.4 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб видно, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 цього Закону, на момент їх виникнення.

ч.1 ст.5 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до абз.2 п.1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 (далі - Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно положень п. 2 Порядку №509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія).

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні, внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На отримання довідки мають право особи, які після введення Указом Президента України від 24.02.2022р. №64 Про введення воєнного стану в Україні воєнного стану перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії та яка визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204 Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми є Підтримка (далі - територія адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії).

ч.ч.2,3 ст.7 Закону Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

20.03.2022р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332).

п.1 Порядку №332 передбачено, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Так, відповідно до доповненого абз. П. 3 Постанови №332, починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Разом з тим, Порядком подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2022р. №380 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 №505) визначено умови, механізм та процедуру подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації (далі - інформаційне повідомлення).

п.2 вказаного Порядку визначено, що його дія поширюється на фізичних та юридичних осіб, об`єкти нерухомого майна яких знищено або пошкоджено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації (далі - особи), з 19 лютого 2014 р., що є датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України відповідно до частини другої статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, а саме на:

1) фізичних осіб, які є:

-власниками відповідного нерухомого майна або замовниками будівництва щодо об`єктів будівництва;

-членами житлово-будівельних (житлових) кооперативів, які викупили квартиру, інше житлове приміщення кооперативу, але не оформили право власності на нього;

-особами, які здійснили інвестування та фінансування будівництва об`єктів, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт (зокрема прийнятих в експлуатацію об`єктів, щодо яких не оформлено право власності);

спадкоємцями осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього підпункту.

Колегія суддів зазначає, що підставою для відмови 01.06.2022р. ОСОБА_1 у призначенні допомоги особі, у якої знищено або пошкоджено житло є та обставина, що адреса реєстрації не в зоні бойових дій або незруйноване житло.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта і на те, що власником знищеного житла за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала позивач разом із своїми дітьми є її чоловік - ОСОБА_4 . Тому, подавши заяву до якої додано повідомлення про пошкоджене або втрачене нерухоме майно (витяг з Порталу Дія), з якого видно, що лише ОСОБА_5 , будучи власником житла за адресою: АДРЕСА_2 , внесений в Реєстр пошкодженого та знищеного майна. І тому саме останній є особою, нерухоме майно якого непридатне до експлуатації. В зв`язку з чим йому й було призначено допомогу на проживання на період з 01.05.2022р. - 30.09.2022р.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що вона є дружиною ОСОБА_4 і вказана квартира є спільною (сумісною) власністю подружжя з огляду на таке.

Із змісту копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 06.07.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКА №881123 видно, що власником є ОСОБА_4 , розмір частки 1.

Колегія суддів зазначає, що право власності підтверджується правовстановлюючим документом. Правовстановлюючими документами на будинок (квартиру) є:

-договори, на підставі, яких набувається право власності (купівлі-продажу, дарування, міни);

-свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

-свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією;

-свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом чи консульською установою України;

-свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України;

-судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності на нерухоме майно;

-інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття права власності на нерухоме майно.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тобто, право власності на будинок (квартиру) повинне бути зареєстровано.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, апелянт не надала суду правовстановлюючі документи які підтверджують ту обставину, що вона є співвласником майна та має відповідну частку у такому.

Таким чином, надаючи правову оцінку діям відповідача щодо відмови ОСОБА_1 яка діє у власних інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у призначенні та виплаті допомоги як внутрішньо переміщеній особі у якої житло зруйноване та непридатне для проживання внаслідок пошкодження внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російською федерацією відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022р. за №332, колегія суддів дійшла висновків, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради правомірно відмовив у призначенні та виплаті вказаної вище допомоги з тих підстав, що позивач не є власником зруйнованого житла.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Департамент соціальної політики Луцької міської ради діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка дії у власних інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі № 140/7843/22- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05.05.2023р.