Справа № 400/4763/23
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 травня 2023 р. № 400/4763/23
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Бульба Н.О., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:1) Міністерства оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, 2) Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 з вимогами встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з чоловіком ОСОБА_2 в період з травня 2015 року по 30 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 та перебувала на його утриманні на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В даному випадку, позивачка звернулась до суду із вимогами встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з чоловіком з метою можливості отримання грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Разом з тим, в постанові КЦС ВС у справі № 290/289/22-ц від 22.03.2023 суд зазначив: "... Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства...".

Відповідно до частин 6 та 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок отримання особою одноразової грошової допомоги, відтак в порядку цивільного судочинства не може бути встановлений юридичний факт, який фактично підтверджує належність позивачки до певної категорії осіб.

За існуючих правовідносин позивачка з метою отримання грошової допомоги повинна була (повинна) звернутись до відповідного органу державної влади разом із підтверджувальними документами, з якими вона пов`язувала (пов`язує) виникнення у неї такого права, а у разі отримання відмови чи залишення звернення без належного реагування тощо оскаржити такі рішення, дії (бездіяльність) у судовому порядку.

Оскільки рішення, його неприйняття або відмова у призначенні одноразової грошової допомоги здійснюється суб`єктами владних повноважень, тому згідно зі ст. 5 КАС України відповідний спір має розглядатись за встановленими саме цим Кодексом правилами.

Проте, матеріали позовної заяви у справі № 400/4763/23 не місять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до відповідного органу державної влади разом із підтверджувальними документами, з якими вона пов`язувала (пов`язує) виникнення у неї такого права на грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та отримала відмову у виплаті допомоги, а тому в даному випадку публічно-правового спору щене існує.

Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій, які суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що цей спір має приватноправовий характер та має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відповідно до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Суд роз`яснює позивачці, що для розгляду такої категорії справи в порядку адміністративного судочинства, за існуючих правовідносин позивачка з метою отримання грошової допомоги повинна була (повинна) звернутись до відповідного органу державної влади разом із підтверджувальними документами, з якими вона пов`язувала (пов`язує) виникнення у неї такого права, а у разі отримання відмови чи залишення звернення без належного реагування тощо оскаржити такі рішення, дії (бездіяльність) у судовому порядку.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 400/4763/23.

2. Роз`яснити позивачу, що заявлені позовні вимоги можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Н.О. Бульба