Справа № 420/13078/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України», до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №257/15-32-13-02-39 від 04.08.2022 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках погашення податкового боргу».

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що оскаржуване рішення прийняте незаконно, оскільки не містить вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, а саме не зазначено суми податкового боргу, а також відповідач попередньо не направив йому податкові вимоги.

Крім того, позивач зазначив про наявність зобов`язань держави щодо повернення йому, як платнику податків помилково сплачених грошових зобов`язань.

Також позивачем вказано, що згідно з оскаржуваним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

У відповіді на відзив, позивач додатково зазначив, що сума податкового боргу має бути зазначена в оскаржуваному рішенні, а не в будь-якому іншому документі.

(б) Позиція відповідача

Відповідач направив до суду відзив в якому заперечував в задоволенні позову та зазначив, що під час прийняття оскаржуваного рішення керувався Наказом Державної податкової служби України від 06.12.2019 року №199) зі змінами, відповідно до якого затверджено примірну форму Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Також відповідач разом із оскаржуваним рішенням направив із супровідний лист у якому, відповідно до якого повідомлено про наявність податкового боргу станом на 04.08.2022 по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій у сумі 1 774 661, 21 грн.

Щодо попереднього не направлення податкової вимоги відповідач зазначив, що за ухвалою суду введено процедуру санації боржника позивача. Закон про банкрутство не встановлює якогось особливого порядку сплати податків у процедурі санації, окрім одного виключення він розподіляє податкові зобов`язання боржника на ті, що виникли до порушення провадження у банкрутстві, й ті, що виникли після його порушення.

Відповідач зазначив, що ним сформовано в автоматичному режимі податкову вимогу від 26.12.2018 №13382-54 Форма «Ю», проте не направлено позивачу у зв`язку з відображенням у ній, серед іншого, податкової заборгованості з податку у вигляді з/п у сумі 6 799,34 грн, який виник до запровадження процедури санації боржника. Відповідач не має технічної можливості внесення змін до податкової вимоги, а направлення податкової вимоги, сформованої в автоматичному режимі, призвело б до порушення вимог статті 1 ПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

23.09.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, провадження у справі закрив. Роз`яснено позивачу, що даний спір підсудний Господарському суду Одеської області.

02.02.2023 постановою П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалу від 25.10.2022 скасував, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07.03.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

Державне підприємство «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України» є державним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання, який здійснює дослідну, господарську і комерційну діяльність з метою досягнення позитивних економічних результатів та одержання прибутку.

19.08.2022 на поштову адресу позивач надійшло рішення Головного управління ДПС в Одеській області №257/15-32-13-02-39 від 04.08.2022 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках погашення податкового боргу».

Оскаржуване рішення надійшло від відповідача із супровідним листом лист у якому, відповідно до якого повідомлено про наявність податкового боргу станом на 04.08.2022 по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій у сумі 1 774 661, 21 грн.

Розрахунком податкового боргу по позивачу встановлено, що нараховано всього: Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями № від 04.11.2011 та податковий борг складає 1 774 661, 21 грн.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Розрахунки (у тому числі розрахунок частин чистого прибутку і доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Приписами пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 95.1 цієї статті Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності з нормами абзацу другого пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого Органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Законом України від 30 листопада 2021 року № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», який набрав чинність із 01 січня 2022 року удосконалено адміністративно-судовий механізм при стягненні готівки та безготівкових коштів у рахунок погашення податкового боргу.

У відповідності з нормами абзацу другого пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступнику або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/абр надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Зміни, які були внесені до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України є те, що така процедура здійснюється незалежно від розміру податкового боргу. При цьому, передбачено, що за наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу приймається в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Наявність не сплачених податкових зобов`язань, за вказаними податковими деклараціями, підтверджується інтегрованими карткою платника з ПДВ та земельного податку, які згідно з наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року № 5 «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» (зареєстрований в Міністерстві юстиції 15 березня 2021 р. за N321/35943) ведуться з метою обліку нарахованих і сплачених сум податку, містять інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами за відповідними податками.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Податкові зобов`язання, визначені зазначеними деклараціями, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, мають статус податкового боргу.

Відповідно до положень пунктів 59.1 та 59.4 ст.59 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає податкову вимогу у разі коли у платника податків виник податковий борг, а також у разі коли платник податків самостійно подав податкову декларацію, але не погасив суми податкового зобов`язання у строк, установлений ПК України.

Таким чином, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за таких умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

2) податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

2) платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше-30 календарних днів;

3) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг позивача виник на підставі самостійного визначеного грошового зобов`язання у податкових деклараціях відповідно до інтегрованої картки платника податків.

Обставина, що податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, сторонам не заперечується.

Щодо не направлення податкової вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до відзиву, відповідач підтвердив, що ним не було направлено позивачу податкової вимоги, посилаючись на те, що за ухвалою суду введено процедуру санації боржника позивача та законодавство про банкрутство не встановлює якогось особливого порядку сплати податків у процедурі санації, окрім одного виключення він розподіляє податкові зобов`язання боржника на ті, що виникли до порушення провадження у банкрутстві, й ті, що виникли після його порушення. Сформована в автоматичному режимі податкова вимога від 26.12.2018 №13382-54 Форма «Ю», серед іншого, містить податкову заборгованість з податку у вигляді з/п у сумі 6 799,34 грн, який виник до запровадження процедури санації боржника. Таким чином, у відповідача не має технічної можливості внесення змін до податкової вимоги.

Зазначені доводи суд сприймає критично, оскільки формування в автоматичному режимі податкової вимоги та відсутність технічної можливості внесення до неї змін не може бути причиною порушення податкового законодавства в частині направлення податкової вимоги.

Крім того, згідно матеріалів справи, позивач звернувся із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у сумі 780 грн. Результатів розгляду вказаної заяви в матеріалах справи відсутні.

Щодо твердження позивача про відсутність офіційно встановленої форми рішення, суд зазначає, що форма рішення про стягнення коштів платника за рішенням керівника затверджена наказом Державної податкової служби від 06.12.2019 року №199.

Наказ видано відповідно до пункту 9 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №227 в межах повноважень, передбачених законом.

Зазначеним пунктом Положення визначено, що ДПС видає накази організаційно- розпорядчого характеру, які можуть бути скасовані КМУ. Зазначений наказ Кабінетом Міністрів України не скасовано, він є чинним і затверджена ним форма рішення підлягає використанню при складанні та реєстрації Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу позивача шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, а також органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Тобто, крім стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу позивача також шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах позивача.

Проте, суд зауважує, що приписами пункту 95.5 статті 95 ПК України, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.

При цьому, суд зазначає, що органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Статтею 6 цього Закону визначено, що банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Отже, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про стягнення у позивача податкового боргу органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем допущено ряд недоліків під час винесення оскаржуваного рішення, які суттєво впливають на порушення прав позивача, у зв`язку з чим виникла необхідність в його скасуванні.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №257/15-32-13-02-39 від 04.08.2022 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках погашення податкового боргу».

3.Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Державне підприємство «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України», адреса 67462 Одеська область, Роздільнянський район, с. Щербанка, .

Відповідач Головне управління Державної податкової служби в Одеській області, адреса 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, .

Суддя Оксана БОЙКО