Справа № 380/19086/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якій просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що викладене у листі Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 2600-0213-8/102284 від 10.08.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи: з 08.01.1980 по 03.03.1980 у Жовтневому палаці культури на посаді робітника по двору; з 16.05.1984 по 07.07.1984 у Автобазі міністерства зв`язку УРСР на посаді водія 3-ого класу; з 01.02.1993 по 24.05.1993 у Медичному центрі Українське об`єднання ГА «Авіалінії України» на посаді водія санітарного автомобіля; з 31.10.1994 по 14.07.1998 у УВТК БВО «Київоблбуд» на посаді водія автомобіля ЛЕК III класу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з наступного дня після досягнення позивачем 60-ти річного віку, а саме з 09.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.08.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло Рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.08.2022 № 75. Позивач вважає, що рішення відповідача - 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 16.08.2022 №75, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, не відповідає дійсним обставинам справи, що, в свою чергу, унеможливлює реалізацію ним конституційного права на призначення пенсії за віком. Позивач зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка й надавалась відповідачу з метою призначення пенсії, та в якій зазначено всі необхідні відомості про періоди та характер його роботи, у зв`язку із чим, вважає, що рішення відповідача від 16.08.2022 року про відмову в призначенні пенсії належить скасувати як протиправне, а відповідача зобов`язати зарахувати періоди роботи та призначити пенсію за віком. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03 січня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень вказав, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 : з 08.01.1980 по 03.03.1980 у Жовтневому палаці культури на посаді робітника по двору, оскільки відсутній наказ на звільнення з роботи; з 16.05.1984 по 07.07.1984 у Автобазі міністерства зв`язку УРСР на посаді водія 3- ого класу, оскільки дата звільнення з роботи календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи; з 01.02.1993 по 24.05.1993 у Медичному центрі Українське об`єднання ГА «Авіалінії України» на посаді водія санітарного автомобіля, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою; з 31.10.1994 по 14.07.1998 у УВТК БВО «Київоблбуд» на посаді водія автомобіля ЛЕК III класу, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою та підписом відповідальної особи, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників, які діяли у періоди роботи позивача бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок. Також зазначає, що на час звернення із заявою за призначенням пенсії позивачу виповнилося 60 років 02 місяці 01 днів. Страховий стаж, що підтверджено позивачу становить 27 років 07 місяців 15 днів. Враховуючи підтверджений страховий стаж право на пенсійну виплату Позивач матиме з 09.06.2025. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень вказав, що, позивач звернувся з заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві. За принципом екстериторіальності документи Позивача надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, яким винесено рішення про відмову в призначені пенсії та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для повідомлення громадянина за місцем його проживання. Відповідно до поданих документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток), а також даних персоніфікованого обліку, загальний страховий стаж складає 27 років 02 місяці 01 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 22.08.1979 НОМЕР_2 з 08.01.1980 по 03.03.1980, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи; з 16.05.1984 по 07.07.1984, оскільки дата звільнення з роботи календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи; з 01.02.1993 по 24.05.1993, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою; з 31.10.1994 по 21.09.1998, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою та підписом відповідальної особи. Для зарахування вищезазначених періодів трудової діяльності до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (29 років), у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 09.08.2022 № 6702, позивачеві відмовлено. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 09.08.2022 звернувся із заявою та документами для призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням №75 від 16.08.2022 відмовлено в призначенні пенсії з причин відсутності необхідного стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 22.08.1979 НОМЕР_3 з 08.01.1980 но 03.03.1980, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи; з 16.05.1984 но 07.07.1984. оскільки дата звільнення з роботи календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи; з 01.02.1993 по 24.05.1993, оскільки запис про звільнення з робота не завірений печаткою; з 31.10.1994 по 21.09.1998, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою та підписом відповідальної особи.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 №1788- XII (далі Закон від 05.11.91 №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі N 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Суд встановив, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 22.08.1979 наявні наступні записи:

- запис № 3 « 08.01.1980 Жовтневий палац культури. Зараховано на посаді робітника по двору. Наказ № 2-к від 07.01.1980»;

- запис №. 4 « 03.03.1980 Звільнений за власним бажанням»;

- запис № 8 « 16.04.1984 Автобаза міністерства зв`язку УРСР. Зарахований водієм 3-ого класу. Наказ № 58/ОК від 09.03.1983»;

- запис № 9 « 16.04.1984 Звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпІІ УРСР. Наказ № 85/ОК від 27.04.1984»;

- запис №17 « 01.02.1993 Медичний центр Українське об`єднання ГА «Авіалінії України». Прийнятий на посаду водія санітарної машини за переведенням з об`єднання санітарного автотранспорту. Наказ № 7 від 01.02.1993;

- запис № 18 « 24.05.1993 Звільнений за переводом до авіакомпанії «Хоре» за ст. 36 н. 5 КЗпП України. Наказ №35 від 18.05.1993»;

- запис № 23 « 31.10.1994 УВТК БВО «Київоблбуд». Прийнятий водієм автомобіля ЛЕК ІІІ класу. Наказ № 70-к від 3 1.10.1994»;

- запис № 24 « 14.07.1998 На підставі розпорядженні від 14.07.1998 № 370 Київської обласної держадміністрації Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК) Київського обласного будівельно-промислового об`єднання «Київоблбуд» ліквідовано»;

- запис № 25 « 21.09.1998 Звільнений з роботи в Київське обласне комунальне підприємство «Будкомплект». Наказ № 25-к від 21.09.1998».

На момент внесення у трудову книжку позивача спірних записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція № 162).

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до пп 2.10. - 2.11 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.).

Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, пунктом 4.1 якої передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, трудова книжка позивача в частині записів №3, 4, 8, 9, 17, 18, 23, 24, 25 які в період трудової діяльності позивача, заповнена відповідно до Інструкції № 162, записи в трудовій книжці про роботу позивача в спірні періоди відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства при прийнятті та звільненні з роботи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17 (К/9901/768/17).

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідачем вказано, що до вислуги років не зараховано до страхового стажу та стажу по вислузі років з 08.01.1980 но 03.03.1980, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи; з 16.05.1984 но 07.07.1984. оскільки дата звільнення з роботи календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи; з 01.02.1993 по 24.05.1993, оскільки запис про звільнення з робота не завірений печаткою; з 31.10.1994 по 21.09.1998, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою та підписом відповідальної особи.

Суд наголошує, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року в справі №127/9055/17 не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, зазначив, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Наявність сумнівів щодо записів в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів моїх роботодавців на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.05.2018 у справі №490-12392/16-а, відсутність архівних документів в розпорядженні пенсійного органу не може бути підставою для позбавлення позивача права на зарахування такого періоду у стаж роботи, та відповідно, перерахунку цього стажу для призначення пенсії.

Суд наголошує, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV. починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року но 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року но 31 грудня 2019 року не менше 26 років: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року но 31 грудня 2021 року - не менше 28 років: з 1 січня 2022 року но 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року но 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року но 3 1 грудня 2( 26 року/ - не менше 33 років: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років: починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Суд встановив, що відповідно до документів наданих для призначення пенсії, позивач досяг віку 60 років 08.06.2022, з заявою про призначення пенсії звернувся 09.08.2022, трудовий стаж складає більше ніж 29 років. Таким чином пенсію позивачу слід призначити з 09.06.2022.

За таких умов у відповідача, згідно із законом, існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень що полягає у прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії.

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності відмови позивачеві у призначенні пенсії з урахуванням періоду роботи позивача з 08.01.1980 но 03.03.1980 у Жовтневому палаці культури на посаді робітника по двору; з 16.05.1984 по 07.07.1984 у Автобазі міністерства зв`язку УРСР на посаді водія 3-ого класу; з 01.02.1993 по 24.05.1993 у Медичному центрі Українське об`єднання ГА «Авіалінії України» на посаді водія санітарного автомобіля; з 31.10.1994 по 14.07.1998 у УВТК БВО «Київоблбуд» на посаді водія автомобіля ЛЕК III класу, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.08.2022 №75 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком слід скасувати.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень вказаної Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.01.1980 но 03.03.1980 у Жовтневому палаці культури на посаді робітника по двору; з 16.05.1984 по 07.07.1984 у Автобазі міністерства зв`язку УРСР на посаді водія 3-ого класу; з 01.02.1993 по 24.05.1993 у Медичному центрі Українське об`єднання ГА «Авіалінії України» на посаді водія санітарного автомобіля; з 31.10.1994 по 14.07.1998 у УВТК БВО «Київоблбуд» на посаді водія автомобіля ЛЕК III класу згідно записів трудової книжки та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09.06.2022 (з дати звернення із заявою).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 16.08.2022 №75 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.01.1980 но 03.03.1980 у Жовтневому палаці культури на посаді робітника по двору; з 16.05.1984 по 07.07.1984 у Автобазі міністерства зв`язку УРСР на посаді водія 3-ого класу; з 01.02.1993 по 24.05.1993 у Медичному центрі Українське об`єднання ГА «Авіалінії України» на посаді водія санітарного автомобіля; з 31.10.1994 по 14.07.1998 у УВТК БВО «Київоблбуд» на посаді водія автомобіля ЛЕК III класу згідно записів трудової книжки від 22.08.1979 серії НОМЕР_2 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 09.06.2022.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський