Справа № 520/7673/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2023 р. №520/7673/22
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши у місті Харкові у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у письмовому провадженні заяву представника позивача щодо розподілу судових витрат з правничої допомоги по адміністративній справі №520/7673/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -
Від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, в яких представник миниці просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на неспіврозмірність заявлених витрат зі складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт. Також зазначив, що необґрунтованими є витрати адвоката у зв`язку з прибуттям до суду у розмірі 3395,18 грн, оскільки позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке задоволено судом.
В судове засідання щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат з правничої допомоги представники сторін не прибули, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2022/000167/2 від 04.02.2022 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2022/000106 від 04.02.2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул.Короленка, буд.16 Б, м.Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" (вул.Плиткова, буд.12, м.Харків, 61047, ) судовий збір у розмірі 8538,00 грн (вісім тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок).

Згідно з ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п.1 ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність "гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані правові висновки також викладені Верховним Судом у постановах від 16.03.2021 у справі №520/12065/19 та від 28.12.2020 по справі №640/18402/19.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2022 б/н, додаткова угода №2 від 31.08.2022, акт приймання-передачі послуг від 19.04.2023.

Так, 01.02.2022 між ТОВ "Техноком трейдінг" та адвокатом Маркосян Мариною Володимирівною укладено договір про надання правничої допомоги , за умовами адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу (юридичні послуги) в обсязі та на умовах, передбаченими цим Договором, за дорученням Клієнта, а Клієнт зобов`язаний оплатити гонорар адвокату та відшкодувати витрати адвоката у порядку та строки обумовлені сторонами.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 від 31.08.2022 до договору про надання правничої допомоги від 01.02.2022 зазначено, що гонорар адвоката за подання судового позову на виконання доручення, зазначеного у пункті 1 цієї додаткової угоди та представництво клієнта в суді першої інстанції становить 40373,60 гривень (10 відсотків від суми донарахованих клієнту митних платежів в розмірі 403736,01 грн, які були нараховані Харківською митницею та сплачені Клієнтом на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA80700/2022/000167/2 від 04.02.2022).

Відповідно до акту приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 19.04.2023 адвокатом надав клієнту таку правничу допомогу:

- вивчення первинних документів, надання консультації клієнту щодо способів та досягнення позитивного результату;

- складання позовної заяви;

- підготовка копій документів для позовної заяви (витребування, сканування, формування пакету документів);

- підготовка процесуальних документів у справі №520/7673/22;

- представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 24.01.2023, 14.02.2023, 04.04.2023, 18.04.2023.

Зі змісту п.2 та 3 акту приймання-передачі послуг встановлено, що на момент складення акту (19.04.2023) вартість наданих послуг становить 40373,60 грн, додаткові витрати адвоката (сумарна вартість залізничних квитків) становить 3395,18 грн. Всього до сплати - 43768,78 грн.

Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.08.2021 року по справі №520/5311/2020 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Поряд з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

При вирішенні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи складність справи, кількість затраченого часу для підготовки процесуальних документів адвокатом та участь у судових засіданнях, одночасне поєднання таких факторів як: нерозумність об`єктивної необхідності судових витрат у такій сумі для конкретної справи, заперечення представника відповідача щодо суми заявлених витрат на правову допомогу та не надання до матеріалів справи орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу, що передбачено договором від 01.02.2022, доказів оплати наданих послуг, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленої до відшкодування суми витрат.

З огляду на викладене, суд вважає справедливим покласти на відповідача тягар з відшкодування заявнику 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стосовно клопотання представника позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту у розмірі 3395,18 грн, суд зазначає наступне.

Правовими положеннями пункту 2 частини 3 статті 132 КАС України встановлено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

Відповідно до ст.135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Представник позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення стверджує, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та запровадження воєнного стану вимушена була переїхати до м.Києва, звідки прибувала на судові засідання до м.Харкова на залізничному транспорті, що підтверджується копіями електронних квитків АТ "Укрзалізниця" за маршрутом "Київ-Пасажирський"-"Харків-ПАС" від 13.02.2023 у сумі 397,13 грн, від 08.03.2023 у сумі 424,47 грн, від 03.04.2023 у сумі 428,40 грн, 17.04.2023 у сумі 428,40 грн, та зворотнім маршрутом "Харків-ПАС" - "Київ-Пасажирський" від 14.02.2023 у сумі 474,95 грн, від 09.03.2023 у сумі 385,03 грн, від 04.04.2023 у сумі 428,40 грн, від 18.04.2023 у сумі 428,40 грн.

З огляду на викладене представником позивача підтверджено наявними в матеріалах справ доказами понесені витрати на пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту у розмірі 3395,18 грн. При цьому, суд відхиляє заперечення представника відповідача, як на підставу недоцільності відшкодування зазначених витрат, той факт, що судом призначено розгляд справи в режимі відеоконференції, що виключає обов`язкову присутність представника позивача у судовому засідання в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду, так як розгляд справи в режимі відеоконференції є правом позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесених позивачем витрат, пов`язаних з прибуттям до суду в розмірі 3395,18 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача М.Маркосян щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

Доповнити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року у справі №520/7673/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул.Короленка, буд.16 Б, м.Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком Трейдінг" (вул.Плиткова, буд.12, м.Харків, 61047, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) та витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту представника позивача в розмірі 3395,18 грн (три тисячі триста дев`яносто п`ять гривень 18 копійок).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО