Справа № 380/8337/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8337/23
У Х В А Л А
про вжиття заходів забезпечення позову
04 травня 2023 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Кард» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
на розгляд суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Кард» до Головного управління ДПС у Львівській області, з вимогами:
Зазначає, що діяльність автозаправної станції за адресою: м. Львів, вул. Старознесенська, 157 є джерелом прибутків позивача. При цьому, у зв`язку із такою діяльністю позивач створює робочі місця населенню, а також продукує надходження до відповідних бюджетів, фондів, шляхом справляння податків та зборів. Наголошує, що існуючий стан речей за яким відбулося анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позбавляє позивача права й можливостей продовжувати здійснювати діяльність відповідної автозаправної станції. Таким чином, здійснення позивачем господарської діяльності залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання призвело до зупинення такої діяльності, що зумовлює втрату прибутку, неможливість виплати заробітної плати працівникам, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливість виконання взятих перед третіми особами зобов`язань. Тому, невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, правам та інтересам третіх осіб, ускладнить їх відновлення або взагалі унеможливить. Анулювання ТОВ «Регіон Кард» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним заподіює збитки та шкоду, яка в майбутньому може мати наслідком повне припинення господарської діяльності, банкрутство товариства. Тобто на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «Регіон Кард», у зв`язку з чим для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
На підтвердження зазначених обставин представник позивача надав суду копії відповідних документів.
Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 3 ст. 154 КАС України визначено, що у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
З огляду на зміст заяви про забезпечення позову суд не вбачає підстав для розгляду такої з викликом заінтересованих сторін та їх заслуховування в судовому засіданні.
Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У силу приписів ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (ч. 6 ст. 154 КАС).
Суд зауважує, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами.
Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів щодо забезпечення позову при розгляді цього спору, суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх необхідно буде відновити шляхом вчинення певних дій.
Порядок анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 р. №481/95-BP (далі Закон № 481), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 1 Закону № 481 анулювання ліцензії позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Згідно із ст. 3 Закону № 481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
З наведених правових норм висновується, що анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним як документу, що декларує право суб`єкта господарювання на провадження певного виду діяльності, фактично зупиняє таку діяльність. Звідси суд погоджується із доводами представника позивача, що зупинення такої діяльності призведе до невиконання договірних зобов`язань перед третіми особами, що у свою чергу завдаватиме шкоди іншим суб`єктам господарювання, як наслідок втрата прибутку від неможливості здійснення господарської діяльності, втрата ділової репутації, неможливості виплати заробітної плати працівникам товариства.
Також при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та робить висновок про те, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного розпорядження в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «Регіон Кард», буде мати наслідком збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті.
Наведене, на думку суду, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходу забезпечення позову у спосіб зупинення дії спірного розпорядження в частині, що стосується позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.
Слід також наголосити на тому, що суд цією ухвалою жодним чином не встановлює очевидної протиправності вказаного розпорядження або очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Оцінку оскаржуваному розпорядженню буде надано під час розгляду справи по суті.
Вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Зупинення дії спірного розпорядження носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову та недопущення настання негативних наслідків для позивача, а також інших осіб.
При цьому суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Враховуючи зазначене, заява представника позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 150, 153, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя Сидор Н.Т.