Справа № 380/9391/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9391/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Харіна О.М.,

представника відповідача Кельбас Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мізол до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Мізол , місцезнаходження: 79022, м.Львів, вул. Городоцька, 174 (далі позивач; ТзОВ Мізол) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул.Стрийська, 35 (далі відповідач; ГУ ДПС у Львівській області), в якій позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 27.05.2020 за №.

Ухвалою від 29.10.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 15.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 15.03.2021 суд зупинив провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у справі № 813/4249/16.

Ухвалою від 13.02.2023 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 05.04.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про призначення підготовчого засідання.

Ухвалою від 05.04.2023 суд відмовив у прийнятті до провадження заяви представника позивача про зміну підстав позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки не встановлено, що позивач подав декларацію з податку на додану вартість 07.12.2019, у ній не зазначено, за який місяць складена така декларація, не вказано обставину затримки проведення оплати за цією декларацією, не наведено кількості днів прострочення. Оскаржене податкове повідомлення-рішення не містить посилання на норму щодо строків сплати грошового зобов`язання, порушення якої встановлено.

27.11.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що з огляду на несплату позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, відповідач правомірно притягнув його до відповідальності на підставі пункту 126.1 статті 126 вказаного Кодексу.

У додаткових поясненнях від 15.12.2020 представник позивача зазначив, що перевірка сум штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням під час камеральної перевірки декларації із податку на додану вартість є неможливою. Камеральна перевірка податкових декларацій за 2019 рік в порушення пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведена 27.05.2020, тобто майже через рік після їх подання.

У додаткових поясненнях від 25.01.2021 представник відповідача зазначила, що у спірному випадку йде мова не про перевірку податкової декларації, яка може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, а про камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, визначеного в податкових деклараціях та податковому повідомленні-рішенні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головний державний ревізор-інспектор ГДРІ відділу податків і зборів з юридичних осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області провів перевірку ТзОВ Мізол з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої склав акт від 27.05.2020 №000392/13-01-54-04/33895476 (далі Акт перевірки від 27.05.2020). У цьому Акті встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

На підставі Акта перевірки від 27.05.2020 ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10%, що становить 232720,29 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; ПК України).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки зазначеним Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України, встановлюються Митним кодексом України.

У підпункті 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений у статті 76 ПК України, згідно з якою камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 вказаного Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 вказаного Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, за результатами проведеної камеральної перевірки ТзОВ Мізол з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість відповідач склав Акт перевірки від 27.05.2020, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 ПК України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Ревізуючи такі висновки на відповідність фактичним обставинам справи та релевантному правовому регулюванню, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).

У пункті 202.1 статті 202 ПК України звітним (податковим) періодом податку на додану вартість є один календарний місяць з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПК України.

Відповідач за результатами проведення перевірки встановив несвоєчасну сплату позивачем самостійно визначеного у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 20.06.2019 № (згідно з ІКП сплата відбулась 25.07.2019 та 29.07.2019) та від 22.07.2019 № (згідно з ІКП сплата відбулась 23.08.2019) податкового зобов`язання на 29, 25, 24 календарних дні.

Суд зауважує, що позивач не надав доказів, які б спростовували несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 20.06.2019 №, від 22.07.2019 №, що вказує на достовірне встановлення податковим органом описаних обставин.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 статті 126) протягом строків, визначених вказаним Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем податкового зобов`язання, відповідач на підставі наведеної норми ПК України застосував штрафні санкції у розмірі 10% від погашеної суми податкового боргу на суму 1 грн 42 коп.

Оцінюючи доводи представника позивача про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки описаних податкових декларацій, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Суд зазначає, що спірна камеральна перевірка проводилась не щодо самих податкових декларацій з податку на додану вартість від 20.06.2019 №, від 22.07.2019 № та визначених у них податкових зобов`язань, а щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, визначеного у цих податкових деклараціях. Іншими словами, відповідач не встановлював правомірності/неправомірності нарахування позивачем у таких податкових деклараціях податкових зобов`язань, а досліджував питання своєчасності їх сплати, що свідчить про безпідставність доводів позивача про необхідність застосування строку, визначеного в абзаці першому пункту 76.3 статті 76 ПК України.

Натомість суд зауважує, що спірна камеральна перевірка проведена з дотриманням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, що вказує на безпідставність доводів сторони позивача в цій частині.

Окрім встановлення несвоєчасності сплати податкового зобов`язання за податковими деклараціями, відповідач за результатами проведення камеральної перевірки встановив, що позивач прострочив до 30 календарних днів сплату грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 №. Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності нарахування штрафних санкцій в цій частині, суд виходить з такого.

Суд встановив, що податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 № позивачу збільшено суму грошового зобов`язання на 2340654,87 грн (за податковими зобов`язаннями 1560436,58 грн, за штрафними санкціями 780218,29 грн).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Тобто застосовані податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 №, у зв`язку з порушенням позивачем вимог податкового законодавства, податкове зобов`язання у розмірі 1560436,58 грн та штрафні санкції у розмірі 780218,29 грн у розрізі понятійного апарату ПК України вважаються грошовим зобов`язанням.

Згідно з пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд встановив, що вважаючи податкове повідомлення-рішення від 06.10.2016 № протиправним, позивач оскаржив таке до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №813/4249/16, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Мізол до Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 № відмовлено повністю.

Таким чином, зважаючи на дату набрання законної сили рішенням суду, яким підтверджено правомірність податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 № 13.11.2019, датою узгодження суми грошового зобов`язання за таким податковим повідомленням-рішенням є 13.11.2019, а останнім днем сплати цієї суми 23.11.2019.

Натомість згідно з відомостями з ІКП позивач сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання лише 23.12.2019 у розмірі 780218,30 грн, 23.12.2019 у розмірі 261169,70 грн та 24.12.2019 у розмірі 1285800,70 грн.

Як вбачається з відомостей з ІКП, відповідач вніс в базу та збільшив суму податкового боргу позивача згідно з податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 № 17.12.2019.

Відтак з огляду на встановлення несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання на 6, 5, 5 календарних днів, відповідач обґрунтовано на підставі положень пункту 126.1 статті 126 ПК України застосував до позивача штрафні санкції на суму 232718,87 грн.

З приводу посилань представника позивача на неможливість перевірки сум штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням під час камеральної перевірки декларації із податку на додану вартість, то суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України предметом камеральної перевірки може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, відповідач вправі був здійснювати камеральну перевірку щодо своєчасності сплати штрафних санкцій, які, як виснувано вище, є грошовим зобов`язанням, нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 №, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

З приводу покликань позивача на відсутність в Акті перевірки від 27.05.2020 інформації про місяць, за який складені податкові декларації, обставин затримки проведення оплати за цією декларацією, кількості днів прострочення, то суд зауважує, що інформація про податкові декларації, кількість днів прострочення наведена у розрахунку штрафної санкції, який доданий до оскарженого податкового повідомлення-рішення, та складений у відповідності до статті 58 ПК України.

До цього ж, суд вказує на те, що процедурні порушення, пов`язані з оформленням результатів контролюючого заходу не можуть слугувати самостійною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за вчинені ним податкові правопорушення та свідчити про протиправність прийнятих на їх підставі рішень.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20.10.2020 у справі №816/4605/15.

Підсумовуючи наведене, суд погоджується із висновками відповідача про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 ПК України та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10%, що становить 232720,29 грн.

Вказане зумовлює висновок про відповідність податкового повідомлення-рішення від 27.05.2020 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 232720,29 грн, критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому таке є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Мізол до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 04 травня 2023 року.

Суддя Мричко Н.І.