Справа № 160/13126/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якій позивач просив:
- рішення відповідача щодо не включення позивача до наказу на виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, викладене в абзаці другому пункту 3 наказної частини наказу командира військової частини № НОМЕР_1 від 13.06.2022 №168 визнати протиправним;
- пункт 3 наказної частини наказу командира військової частини № НОМЕР_1 від 13.06.2022 №1468 щодо не включення позивача до наказу на виплату у червні 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 скасувати;
- зобов`язати відповідача військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткову грошову винагороду за червень 2022 року у порядку та розмірах, встановлених законодавством.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 22.09.2021 проходила військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 . Відповідачем не було проведено нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 (далі Постанова №168) за червень 2022 року. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.06.2022 №1249 призначено службове розслідування відносно ОСОБА_2 . Предметом службового розслідування булло встановлення причин та умов відсутності позивача в нічний час на місці служби в добовому наряді в якості посильного по штабу з 01.06.2022 по 02.06.2022. Вихід позивача за межі підрозділу у нічний час був зумовлений відсутністю місця для відпочинку посильного штабу, невжиття заходів з боку чергового частини щодо належної організації служби підлеглих осіб зі складу добового наряду. Вже о 06:00 годині 02.06.2022 позивач повернулась до виконання службових обов`язків. Службове розслідування проводилось відносно ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним позивача (Яриловець прізвище позивача до шлюбу), тобто щодо формально неіснуючої особи. Згідно з актом ОСОБА_2 вчинила діяння, в якому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але пропозиція особи, що призначена для проведення службового розслідування полягає у не включенні позивача до наказу на виплату додаткової винагороди та премії за червень 2022 року. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності у встановленому порядку не відбулось, що свідчить протиправність дій відповідача щодо позбавлення позивача додаткової винагороди.
Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати до суду разом з відзивом належним чином завірену копію телеграми Міністерства оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 щодо врегулювання додаткової виплати, передбаченої Постановою №168 (в частині, що стосується розгляду справи).
Відповідачем не надано відзив на позов та витребувані докази.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 зупинено провадження у справі.
02.01.2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до наданої ОСОБА_1 копії свідоцтва про шлюб від 19.02.2022 серія НОМЕР_2 дівоче прізвище позивача ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 з 22.09.2021 року перебувала на посаді механіка відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні солдат.
На підставі наказу ВЧ НОМЕР_1 від 31.05.2022 №151-НР ОСОБА_2 призначено в добовий наряд на 01.05.2022 посильним чергової частини.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.06.2022 №1249 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов порушень 01.06.2022 в добовому наряді солдатом ОСОБА_2 .
За наслідком проведеного службового розслідування складено відповідний акт, в пунктах 3.3 та 3.4 якого зазначено таке:
- «З пояснень начальника інформаційно-аналітичної групи капітана ОСОБА_4 від 09 червня 2022 року стало відомо, що він перебуваючи у добовому наряді черговим частини у ППД м. Кривий Ріг, з 01 червня 2022 року по 02 червня 2022 року під час перевірки місць несення служби добовим нарядом було виявлено, що посильний чергового частини о 20:10 годині солдат ОСОБА_2 самовільно залишила місце несення служби та межі військової частини НОМЕР_1 . У телефонній розмові вона повідомила, що повертатися не збирається. Свій вчинок пояснити відмовилась.»;
- «З пояснень солдата ОСОБА_2 , механіка відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону від 09 червня 2022 року стало відомо, що вона дізналася що заступає посильним чергового частини біля кімнати чергового частини. Про обов`язки та порядок відпочинку її не було доведено. За її словами вона зверталась до чергового частини з проханням відпустити до дому, нащо останній відповів відмовою і роз`ясненням, що добовий наряд не може залишити місце несення служби. За її словами місця відпочинку для посильних чергового частини не було. Заступила на чергування 01 червня 2022 року о 10:00 годині і пішла відпочивати додому о 20:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 . Прийшла о 06:00 годині 2 червня 2022 року, про що доповіла помічнику чергового частини.».
Абзацом 2 пункту 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.06.2022 №1468 «Про результати службового розслідування» постановлено не включати в наказ на виплату додаткової винагороди в червні 2022 механіка відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 за самовільне залишення частини.
Вважаючи, що в червні 2022 року, позивачу протиправно не виплачено додаткова грошової винагорода, передбачена Постановою №168, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
Аналогічні положення визначені пунктом 1 частини 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
14 березня 2022 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 воєнний стан на території України продовжено з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
18 квітня 2022 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 воєнний стан на території України продовжено з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
17 травня 2022 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 воєнний стан на території України продовжено з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі частини 1 статті 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, департаментом фінансів Міністерства оборони України телефонограмою №248/1298 від 25.03.2022, підписаною Міністром оборони України Олексієм Резніковим, доведено, зокрема, командирам військових частин, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місяця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що Міністру оборони України надано право визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168. В межах наданих повноважень Міністром оборони України визначено обставини, за наявності яких військовослужбовці не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. Однією з таки обставин є самовільно залишення військової частини.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на підставі відповідного наказу командира військової частини у добовому наряді посильним чергового самовільно покинула місце служби 01.06.2022 о 20:10 годині та повернулась на службу 02.06.2022 о 06:00 годині.
Таким чином, позивача не включено до наказу про виплату додаткової винагороди у червні 2022 року за наявності визначеної підстави - самовільне залишення військової частини.
Суд критично оцінює посилання позивача на ту обставину, що її не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене порушення, оскільки невиплата додаткової винагороди пов`язується не з фактом притягнення до адміністративної відповідальності, а з фактом самовільного залишення військові частини.
Факт самовільного залишення позивачем військової частини в період добового чергування з 01.06.2022 по 02.06.2022 не заперечувався позивачем в позовній заяві.
Та обставина, що в акті службового розслідування зазначене дівоче прізвище позивача « ОСОБА_3 » не спростовує наявність порушення в діях військовослужбовця ОСОБА_1 під час добового чергування з 01.06.2022 по 02.06.2022.
За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення відповідача щодо не включення позивача до наказу на виплату додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, та скасування пункт 3 наказної частини наказу командира військової частини № НОМЕР_1 від 13.06.2022 №1468.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 07880837) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар