Справа № 260/5580/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2023 року м. Ужгород№ 260/5580/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України була виготовлена вступна та резолютивна частина Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 08 травня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості не з 01.02.2022 а з 01.12.2022 та відмови у виплаті надбавки до пенсії за проживання у гірській місцевості, встановленої згідно ст.6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області встановити надбавку до пенсії за проживання в гірській місцевості згідно ст.6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" ОСОБА_1 з 01.02.2022 року на підставі довідки № 33/27-3 від 30.04.2021 без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та провести виплату надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості ОСОБА_1 з 01.02.2022 року на підставі довідки № 33/27-3 від 30.04.2021 без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше сплачених сум;

- стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2022 року виконкомом Міжгірської селищної ради позивачу видано посвідчення Серія НОМЕР_1 , згідно якого позивач має права на пільги встановлені Законом України "Про статус гірських населених пунктів".

04 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про встановлення надбавки за проживання в гірській місцевості.

За результатами розгляду вищезазначеного звернення відповідачем надано письмову відповідь, що з 01.12.2022 року до пенсії встановлена надбавка за проживання в гірській місцевості у розмірі 4799,92 грн., однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідач неправомірно обмежив максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами установлених для осіб, які втратили працездатність та зменшив розмір відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, протиправно, умисно, в порушення вимог чинного законодавства, та всупереч рішенню Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року у справі №260/2280/22 прийняв рішення про невиплату надбавки до пенсії за вислугу років за проживання в гірській місцевості у розмірі 4799,92 грн., чим порушив конституційні права на власність, соціальний захист і пенсійне забезпечення.

Крім того, позивач вважає, що оскільки він працює і проживає в гірській місцевості з 04 січня 2022 року, відповідно до чинного законодавства надбавка за проживання в гірській місцевості відповідачем повинна була бути встановлена з 01 лютого 2022 року.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року у справі №260/2280/22, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% грошового забезпечення при її перерахунку з року на підставі довідки №33/27-3 від 30.04.2021 року та застосування обмеження максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 07.05.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 33/27-3 від 30.04.2021 року без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищезгаданого рішення Головним управлінням здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу.

В подальшому, згідно поданої 04.11.2022 року заяви з усіма необхідними документами ОСОБА_1 встановлена надбавка за проживання в гірській місцевості у розмірі 4799,92 гри., виплата пенсії проводиться у розмірі 21052,26 грн., який обчислено з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262.

Крім цього зазначаємо, що предметом спору у справі №260/2280/22 було саме встановлення права позивача на здійснення з 07.05.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №33/27-3 від 30.04.2021 року без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, позаяк у даному випадку предметом спору є саме встановлення надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості з 01.02.2022 підставі довідки №33/27-3 від 30.04.2021 року без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80%, відтак, виникли нові спірні правовідносини, яким слід дати правову оцінку в новому позовному провадженні.

При цьому, представник зазначив, що законодавцем у ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ встановлено обмеження максимального розміру пенсії не тільки у відсотковому еквіваленті від грошового забезпечення, а й у максимальній величині обчисленої пенсії.

З вищенаведеного випливає, що законодавцем встановлено обмеження максимального розміру пенсії не тільки у відсотковому еквіваленті від грошового забезпечення, а й у максимальній величині обчисленої пенсії.

Згідно положень другого речення ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Аналіз даної норми свідчить, що законодавцем передбачено можливе зменшення розміру пенсії після перерахунку внаслідок змін у законодавстві.

Помилковим є твердження позивача, що при перерахунку пенсії відповідним військовослужбовцям мас застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу було призначено пенсію в розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.

У березні 2018 року на виконання вимог Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року та виплату пенсії позивачу виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення, який визначений ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ.

Вважаючи протиправними дії відповідача ОСОБА_1 оскаржив такі в судовому порядку.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року у справі №260/4348/20, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії позивача за вислугу років у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.

30.04.2021 року Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС по Закарпатській області" видано оновлену довідку №33/27-3 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на листопад 2019 року. Однак пенсійний орган відмовив у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі вказаної оновленої довідки.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 року у справі №260/5441/21, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки №33/27-3 від 30.04.2021 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення починаючи з 07.05.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 07.05.2020 року на підставі довідки № 33/27-3 від 30.04.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС по Закарпатській області".

При проведенні такого перерахунку відповідач повторно зменшив розмір пенсії позивача з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та застосував обмеження максимальним розміром, що підтверджується листом відповідача від 20.06.2022 року №1890-2234/Л-02/8-0700/22.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року у справі №260/2280/22 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% грошового забезпечення при її перерахунку з 07.05.2020 року на підставі довідки №33/27-3 від 30.04.2021 року та застосування обмеження максимальним розміром та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 07.05.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 33/27-3 від 30.04.2021 року без обмеження максимальним розміром, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В подальшому, 11 січня 2022 року Виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради позивачу видано посвідчення Серія НОМЕР_1 , згідно якого позивач має права на пільги встановлені Законом України "Про статус гірських населених пунктів".

04 листопада 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про встановлення надбавки за проживання в гірській місцевості.

29 листопада 2022 року за відповідач листом №4333-4725/Л-02/8-0700/22 повідомив, що з 01.12.2022 року до пенсії встановлена надбавка за проживання в гірській місцевості у розмірі 4799,92 грн., однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідач неправомірно обмежив максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами установлених для осіб, які втратили працездатність та зменшив розмір відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У такій редакції вказану частину ст. 43 Закону №2262-XII викладено відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011.

Так, відповідно до статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати 10740 гривень.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, згідно частини 7 статті 43 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

В мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

При цьому, слід зазначити, що у 2019-2022 роках будь-яких змін до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не вносилось.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.

Однак, після звернення позивача із заявою про встановлення доплати на підставі Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснено нарахування такої доплати та повторно встановлено обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України неодноразово висновував стосовно того, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства чи шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав.

Крім того, Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року у справі №260/2280/22 вуже було встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо встановлення обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Рішення у справі №260/2280/22 не було оскаржене та набрало законної сили 22 серпня 2022 року.

Таким чином, дії відповідача щодо застосування обмежень перерахованої з 01.12.2022 року та виплачуваної позивачу пенсії максимальним розміром є протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості не з 01.02.2022 а з 01.12.2022 та відмови у виплаті такої надбавки, суд зазначає наступне.

Гарантії соціального захисту громадян, що проживають, працюють або навчаються в гірських населених пунктах, визначає Закон України «Про статус гірських населених пунктів».

Так, ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» встановлює пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків. Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивач отримав статус особи, що працює та проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського 11 січня 2022 року, що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради.

Таким чином, з 01 лютого 2022 року у позивача виникло права на збільшення пенсії на 20%, у відповідності до Закону України «Про статус гірських населених пунктів»

Суд не приймає твердження відповідача, що право на доплату у позивача виникло з моменту звернення до пенсійного фонду, оскільки Законом України «Про статус гірських населених пунктів» чітко встановлено, що громадяни, які одержали статус особи, що працює чи проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, мають право на збільшення пенсії на 20 %.

Тобто, законодавством чітко встановлено, що право на збільшення пенсії пов`язане із моменту отримання статусу особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, а не з моменту звернення до пенсійного фонду.

Відтак суд зазначає, що позовна заява в цій частині підлягає до задоволення, шляхом визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості з 01.12.2022 року протиправними та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення з 01 лютого 2022 року на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області" №33/27-3 від 30.04.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження її максимального розміру та з врахуванням надбавки за проживання в гірській місцевості, згідно Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості з 01.12.2022 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 обмеженням максимальним розміром при здійсненні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення з 01 лютого 2022 року на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області" №33/27-3 від 30.04.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження її максимального розміру та з врахуванням надбавки за проживання в гірській місцевості, згідно Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк