Справа № 420/1461/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1461/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаданні адміністративної послуги по заяві позивача від 22.12.2022 р.;

- визнати право ОСОБА_1 на отримання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 металевого гаражу для зберігання власного автомобіля;

- зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_2 металевого гаражу для зберігання власного автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.12.2022 р. звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської області із заявою про надання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання: АДРЕСА_1 , металевого гаражу для зберігання власного автомобіля. Дане звернення є повторним та ґрунтується на рішенні Одеського окружного адміністративного суду по справі № 522/1964/21, яким визнано за ОСОБА_1 право на отримання дозволу на встановлення гаражу поблизу місця проживання. Однак суд замість зобов`язання Приморську районну адміністрацію Одеської області надати дозвіл, зобов`язав вирішити питання про встановлення металевого гаражу за адресою проживання. Відповідач на виконання цього рішення розглянув це питання та відмовив у наданні дозволу на тимчасове улаштування металевого гаражу. Тому 22.12.2022 р. знову звернувся до відповідача з відповідною заявою, але дозволу не отримав до теперішнього часу.

Ухвалою від 30.01.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 14.02.2023 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, зобов`язано відповідача разом з відзивом надати до суду належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які стосуються предмету позову.

Дану ухвалу 17.02.2023 р. направлено на електронну пошту Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - та отримано відповідачем 17.02.2023 р., про що свідчить і подане відповідачем 15.03.2023 р. клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Ухвалою від 16.03.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.04.2023 р. повторно зобов`язано відповідача у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали надати до суду належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які стосуються предмету позову, в тому числі докази розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2022 р.

Вказану ухвалу 19.04.2023 р. направлено на електронну пошту Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - та отримано відповідачем 19.04.2023 р.

Станом на 04.05.2023 р. відповідачем відзиву на позовну заяву та витребувані судом докази до суду не надано.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 р. у справі № 522/1964/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 р., визнано протиправними дії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.11.2020 р.; зобов`язано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради вирішити питання про встановлення металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_1 згідно заяви ОСОБА_1 від 13.11.2020 р.

Листом від 26.10.2021 р. № 01-12/2139/1вих. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила позивача про те, що серед наданих до райадміністрації документів не має: документу, що підтверджує наявність в особи з інвалідністю відповідних медичних показань для забезпечення автомобілем з ручним керуванням (форми № 156-1/о), довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією щодо визначення медичних показань для забезпечення інваліда автомобілем з ручним керуванням та коляскою з електроприводом); підтвердження наявності автомобіля з ручним керуванням. Улаштування гаражу повинно проводитися відповідно до державних норм та стандартів, а тому потребує погодження з Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради. За інформацією Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради улаштування гаражу потребує подачі до Департаменту наступних документів: відкориговану топогеодезичну підоснову в М 1:500, з нанесенням місця, на якому передбачається розміщення гаражу, зі штампом геослужби м.Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше, ніж за рік до моменту подачі документів відповідно до ДБН А.2.1-2014 "Інженерні вишукування для будівництва"; фотофіксація передбачуваного місця розміщення гаражу, в кольорі, станом на поточний період часу; довідку від балансоутримувача житлового будинку та/або з ОСББ - форма №1, або відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради; документи про інвалідність; копію посвідчення про пільги, встановлені законодавством України для інвалідів. Окрім цього, заявник має спільно з представником Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради виїхати на місце та визначитись про можливість розміщення гаражу. Таким чином, питання розміщення гаражу за адресою проживання: АДРЕСА_1 , буде продовжено після надання необхідних документів та виконання вищевказаних умов.

22.12.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 , металевого гаражу для зберігання власного автомобіля.

Не отримавши відповіді на дану заяву, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1 ст.28 Конвенції про права осіб з інвалідністю Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності.

Після ратифікації Україною Конвенції ООН про права інвалідів держава взяла на себе відповідні зобов`язання щодо забезпечення, захисту та реалізації прав осіб з інвалідністю.

Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

За змістом ст.4 Закону № 875-XII діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їх потреб у відновленні здоров`я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності.

На виконання цих завдань прийнята Державна цільова програма "Національний план дій з реалізації Конвенції про права інвалідів" на період до 2020 року, та Указ Президента України від 18.12.2007 р. № 1228 "Про додаткові невідкладні заходи щодо створення сприятливих умов для життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями".

За наслідками прийняття цих нормативних актів Держава в особі своїх державних органів зобов`язалась створити прийнятні умови для життя осіб з особливим потребами, здійснити заходи щодо усунення їх дискримінації та забезпечити їх такими умовами життя, що будуть сприяти більшому розвитку їх здібності та враховувати їх потреби.

Діяльність органів державної влади або органів місцевого самоврядування у цих напрямках повинна бути направлена та демонструвати дійсне бажання виконати свої обов`язки та створити належні умови для життя людини з особливими потребами.

При цьому фактичні потреби конкретної особи можуть бути задоволені будь-яким сприятливим способом для цієї особи та можливим способом для органу державної влади або місцевого самоврядування. Баланс між інтересами цієї людини та інтересами громади повинен бути знайдений з урахуванням інтересів усіх сторін та демонструвати дійсне бажання виконати з боку органів влади та місцевого самоврядування свої завдання у цьому напрямку своїх обов`язків.

Створення цих умов є створенням умов доступності людям з особливими потребами до всіх можливостей інших людей у країні.

Так, ч.5 ст.30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування забезпечують виділення земельних ділянок особам з інвалідністю із захворюваннями опорно-рухового апарату під будівництво гаражів для автомобілів з ручним керуванням поблизу місця їх проживання.

Отже, наведена вище стаття Закону, гарантує особам з інвалідністю, у користуванні яких перебуває автомобіль з ручним керуванням, право на виділення земельної ділянки для встановлення гаражу поблизу місця їх проживання, однак за умови, якщо їх інвалідність пов`язана із захворюваннями опорно-рухового апарату.

Суд зазначає, що на даний час чинне законодавство не містить нормативно-правові акти, які б регулювали порядок надання громадянам права на тимчасове встановлення збірно-розбірних гаражів у масивах багатоквартирної житлової забудови. Одеська міська рада також не приймала відповідних правових актів.

Разом з цим, умови, порядок та строки розгляду звернень громадян, в тому числі, органами місцевого самоврядування врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі - № 393/96-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною 1 статті 5 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства (ч.6 ст.5 Закону № 393/96-ВР).

Відповідно до ч.7 ст.5 Закону № 393/96-ВР у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Згідно зі ст.7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у заяві від 22.12.2022 р. дотримано вимог щодо форми та змісту звернення.

Порядок розгляду заяв встановлений ст.15 Закону № 393/96-ВР.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За приписами ст.19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Статтею 20 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків, та надати відповідь у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2022 р. ОСОБА_1 , як інвалід 2 групи, у власності якого перебуває автомобіль, звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про надання йому дозволу на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання.

Вказана заява зареєстрована відділом по роботі зі зверненням громадян Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про що свідчить відповідна печатка, однак на дану заяву відповідачем відповіді не надано.

Приписами ч.1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.73 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи ухвалами від 14.02.2023 р. та від 18.04.2023 р. Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради було зобов`язано надати до суду належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, які стосуються предмету позову, в тому числі докази розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2022 р.

Однак відповідачем вказаних доказів не надано.

Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду жодних доказів розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2022 р. про надання дозволу на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання у визначений Законом України "Про звернення громадян" строк, незважаючи на те, що ухвалами від 14.02.2023 р. та від 18.04.2023 р. суд витребовував їх у Приморської районної адміністрації Одеської області, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.12.2022 р., а тому належним способом поновлення порушених прав позивача є зобов`язання Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2022 р.

В той же час позовна заява в частині визнання права ОСОБА_1 на отримання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 , металевого гаражу для зберігання власного автомобіля та зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на тимчасове улаштування металевого гаража не підлягає задоволенню, оскільки по-перше, відповідачем рішення за завою позивача від 22.12.2022 р. не прийнято, по-друге, встановлення фактів, що мають юридичне значення підсудні судам цивільної юрисдикції.

Твердження позивача про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 522/1964/21 визнано право на отримання дозволу на встановлення гаражу поблизу місця проживання суд не бере до уваги, так як згідно змісту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 р. судова колегія вказала на передчасність висновку суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання дозволу під будівництво гаражу відповідно до ст.30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", оскільки у даному спорі суд досліджував питання належного розгляду поданого позивачем звернення.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, м.Одеса, вул.Канатна, буд.134) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, м.Одеса, вул.Канатна, буд.134) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) від 22.12.2022 р. про надання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 , металевого гаражу для зберігання автомобіля.

Зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради (65039, м.Одеса, вул.Канатна, буд.134) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) від 22.12.2022 р. про надання дозволу на тимчасове улаштування за адресою проживання/мешкання у АДРЕСА_1 , металевого гаражу для зберігання автомобіля.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко