Справа № 280/1370/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 травня 2023 року Справа № 280/1370/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 № 59 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009, з 19.12.2014 по 04.12.2019 за Списком №1, згідно яких позивач працювала повний робочий день в медичній установі та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням дати подання заяви;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням дати подання заяви;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення, на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивачем було подано до ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.02.2023 № 59 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на те, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди роботи: з 08.06.1998 по 15.08.2000, так як не вірно вказана Постанова Ради Міністрів України; з 03.01.2006 по 24.12.2009, який можливо буде врахувати тільки після перевірки, так як атестацію проведено на окремі апарати, а в пільговій довідці від 26.01.2003 № 420 не вказано, на якому апараті робила позивачка; з 19.12.2014 по 04.12.2019, так як в наказі про атестацію від 19.12.2014 № 644 в переліку відсутнє відділення. Вважає таке рішення відповідача 1 протиправним та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач 2 позов не визнав, 20.03.2023 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 11282), в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 31.01.2023 позивачка звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003. Територіальний орган фонду, який опрацював вказану заяву відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зазначає, що вік позивача становить 45 років, страховий стаж 25 роки 07 місяців 22 дня, пільговий стаж 6 років 0 місяців 0 днів. Вказує, що за доданими документами до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, оскільки невірні посилання на Постанову Кабінету Міністрів України. Період роботи з 03.01.2006 по 24.12.2009 не зараховано, оскільки атестацію проведено на окремі апарати, а в пільговій довідці № 420 від 26.01.2023 не вказано, на якому апараті робила позивачка. Також не зараховано період з 19.12.2014 по 04.12.2019, так як в наказі про атестацію № 644 від 19.12.2014 в переліку відсутнє відділення, в якому працювала позивачка. Стверджує, що відповідно до ст.58 Закону № 1058 не підлягає задоволенню позовна вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення, на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначена правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 24.09.2020 по справі № 361/1348/17, у зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача не погодилась з висновками відповідача 2, викладеними у відзиві, 24.03.2023 на електронну адресу суду надіслала відповідь на відзив (вх. № 11945), в якому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 позов не визнав, 12.04.2023 надіслав відзив (вх. № 14861) в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до наданих документів до заяви про стаж (РНОКПП, паспорт, трудова книжка, довідка стаж та ін.) та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж складає: 25 років 7 місяців 22 дні, пільговий стаж роботи по Списку № 1 6 років 0 місяців 0 днів, вік позивача 45 років. Вказує, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 08.06.1998 по 15.08.2000 оскільки "не вірно вказано Ради міністрів України" (мовою оригіналу); з 03.01.2006 по 24.12.2009 можна буде зарахувати тільки після перевірки на підприємстві, так як атестацію робочого місця проведено на окремі апарати, а в пільговій довідці від 26.01.2023 № 420 не вказано саме на якому апараті робила позивачка; з 19.12.2014 по 04.12.2019 в наказі про атестацію від 19.12.2014 № 644 в переліку відсутнє відділення де працювала позивачка. Зазначає, що за наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України № 1058-IV відсутнє, оскільки позивачка не досягнула зазначеного в законодавстві віку 50 роки та не має достатнього пільгового стажу за Списком № 1, у зв`язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 .

24.01.2023 позивачці виповнилось 45 років.

31.01.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 № 59 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи виходячи з наступного: пенсійний вік відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із змінами становить 50 років; вік заявника 45 років; необхідний страховий стаж відповідно до цієї ж норми, становить не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах; страховий стаж особи 25 років 7 місяців 22 дня; пільговий стаж особи на дату звернення складає 6 років 0 місяців 0 днів. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди: з 08.06.1998 по 15.08.2000, так як не вірно вказано Постанова Ради Міністрів України; з 03.01.2006 по 24.12.2009 можливо буде зарахувати тільки після перевірки, так як атестацію проведено на окремі апарати, а в пільговій довідці від 26.01.2023 № 420 не вказано на якому із апаратів робила; з 19.12.2014 по 04.12.2019, так як в наказі про атестацію від 19.12.2014 №644 в переліку відстунє відділення.

Позивач, вважаючи відмову у врахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії неправомірною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Конституційний Суду України у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020, зокрема, вирішив: «1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII. 2. Стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 3. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. …»».

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Судом врахововано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20 (провадження №11-209заі21).

На день звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах 31.01.2023 відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідачем 1 не заперечується, що станом на 31.01.2023 позивач вже досягла 45 років та має загальний страховий стаж 25 років 7 місяців 22 дні, однак до пільгового стажу не було зараховано періоди роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009 та з 19.12.2014 по 04.12.2019.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731 (далі Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результата проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як вказує Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 № 59 позивачу до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009 та з 19.12.2014 по 04.12.2019.

При цьому, підстави, за якими до пільгового стажу позивача у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 №59 не були зараховані вказані періоди є необґрунтованими та такими, що позивач не може їх самостійно усунути, виправити, вплинути на їх зміст чи в інший спосіб підтвердити періоди роботи, а отже, не можуть впливати на реалізацію права позивача на призначення пенсії.

Крім того, частиною 1 статті 101 Закону № 1788-ХІІ також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Також, суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17, та від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у довідках № 39 та № 40 відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Поряд з цим, у постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 263/9464/16-а Верховний Суд наголосив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового та пільгового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні довідок підприємствами, на яких працював позивач. Відповідачем 1 не враховано, що не усі недоліки записів у довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у вказаних довідках.

Судом досліджено трудову книжку позивача НОМЕР_2 від 27.03.1996 та установлено наступне:

27.06.1995 прийнята на посаду санітарки перев`язочного відділення судинної хірургії (КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня»).

02.10.1995 переведена на посаду санітарки процедурної хірургічного відділення.

01.02.1996 переведена на посаду санітарки перев`язочної хірургічного відділення.

20.01.1998 переведена на посаду медичної сестри палатної хірургічного відділення у зв`язку з закінченням вечірнього відділення Запорізького медичного училища.

08.06.1998 переведена на посаду медсестри операційної ургентної відділення рентгенангіографії та ендоваскулярної хірургії, безпосередньо на протязі всього робочого дня контактуюча з витоками іонізуючого випромінювання. Проведена атестація робочого місця за умовами праці. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ по лікарні від 24.11.1994 № 336).

24.01.2001 звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

08.02.2001 прийнята на посаду медсестри операційної ургентної відділення рентгенангіографії та ендоваскулярної хірургії, безпосередньо на протязі всього робочого дня контактуюча з витоками іонізуючого випромінювання (наказ від 07.02.2001 № 26-о).

Проведена атестація робочого місця за умовами праці. Не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ від 16.08.2000 № 318-н).

Посаду «медсестра операційна ургентна» з 01.10.2001 перейменовано на посаду «медсестра операційна для надання цілодобової екстренної медичної допомоги» (наказ по лікарні від 31.08.2001 № 280-н).

24.03.2003 присвоєна друга кваліфікаційна категорія медсести операційної.

29.04.2005 присвоєна перша кваліфікаційна категорія медсести операційної.

03.01.2006 переведена на посаду медсестри операційної відділення рентгенангіографії та ендоваскулярної хірургії безпосередньо на протязі всього робочого дня контактуюча з витоками іонізуючого випромінювання.

Проведена атестація робочого місця за умовами праці.

Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ по лікарні від 01.08.2005 № 283).

Посада «медсестра операційна» з 01.07.2007 перейменована на посаду «сестра медична операційна».

01.12.2008 присвоєна вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «сестринська справа (операційна)».

25.12.2009 проведена атестація робочого місця за умовами праці. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ по лікарні від 25.12.2009 №501).

25.11.2013 підтверджена вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «сестринська справа (операційна)».

19.12.2014 проведена атестація робочого місця за умовами праці. Підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком № 1 (наказ по лікарні від 19.12.2014 № 644).

20.09.2018 підтверджена вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «сестринська справа (операційна)».

05.12.2019 проведена атестація робочого місця за умовами праці. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (наказ по лікарні від 05.12.2019 №539).

15.02.2021 звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Доводи відповідачів про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009 та з 19.12.2014 по 04.12.2019, суд не приймає до уваги, так як трудова книжка позивача містить записи про спірний період його роботи та посилання на підставу внесення таких записів з зазначенням номера та дати наказів, а працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Стосовно того, що при винесенні рішення відповідачем 1 до пільгового стажу не зараховано період з 08.06.1998 по 15.08.2000, так як не вірно вказано Постанова Ради Міністрів України; з 03.01.2006 по 24.12.2009 можливо буде зарахувати тільки після перевірки, так як атестацію проведено на окремі апарати, а в пільговій довідці від 26.01.2023 № 420 не вказано на якому із апаратів робила; з 19.12.2014 по 04.12.2019, так як в наказі про атестацію від 19.12.2014 № 644 в переліку відстунє відділення, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві.

При цьому, неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Відповідний правозастосовний підхід узгоджується з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, відповідно до розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, до вказаної категорії осіб відносяться лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо працюють з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, а також на гамма-терапевтичних апаратах; рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах.

Відповідно до розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, до вказаної категорії осіб відносяться лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Таким чином, посада позивача входить до Списку №1.

Відповідно до довідки від 26.01.2023 № 420 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої позивачу про те, що вона працювала повний робочий день в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради:

і за період з 08.06.1998 по 15.08.2000 була зайнята у відділенні рентгенангіографії та ендоваскулярної хірургії безпосередньо на протязі всього робочого дня контактуюча з витоками іонізуючого випромінювання за посадою медсестри операційної ургентної, що передбачена Списком 1, розділ XIX «Установи охорони здоров`я» п. 19 Постанова Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10. Атестація робочого місця проведена. Накази по лікарні: № 336 від 24.11.1994, № 318-Н від 16.08.2000. Робота зареєстрована в Державній експертизі праці;

і за період з 03.01.2006 по 15.02.2021 була зайнята у відділенні рентгенангіографії та ендоваскулярної хірургії безпосередньо на протязі всього робочого дня контактуюча з витоками іонізуючого випромінювання за посадою медсестри операційної, що передбачена Списком 1, розділ XIX «Установи охорони здоров`я» п. 19 Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. Атестація робочого місця проведена. Накази по лікарні: № 283 від 01.08.2005, № 501 від 25.12.2009, № 644 від 19.12.2014, № 539 від 05.12.2019. Робота зареєстрована Державній експертизі праці.

За змістом переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 ОСОБА_1 перебувала на посаді, яка відносилась до Списку № 1 та отримувала відповідні пільги.

Таким чином, надані документи підтверджують право позивача на врахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив,щотлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому,щоспосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, інезабезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За встановлених обставин, періоди роботи у КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009, з 19.12.2014 по 04.12.2019, слід зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, необхідного для призначення пенсії.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є необґрунтованими, як наслідок рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 №59 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Сторонами суду не наведено інших аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 №59, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи у КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009, з 19.12.2014 по 04.12.2019.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності за правилами статей 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем 1 було порушено права позивача.

Стосово позовної вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення, на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 06.02.2023 № 59. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані Головному управлінню Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області після отримання від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 31.01.2023.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9,139,242-246,250,255,295,297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2023 № 59 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.06.1998 по 15.08.2000, з 03.01.2006 по 24.12.2009, з 19.12.2014 по 04.12.2019 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 31.01.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова