Справа № 140/1605/23
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/1605/23 пров. № А/857/4007/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Волдінер Ф.А.,

справу розглянуто без виклику сторін,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність щодо незарахування йому до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції вислуги років у пільговому обчисленні за період з 04 лютого 2006 року до 07 травня 2021 року, зобов`язання зарахувати йому до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції вислуги років у пільговому обчисленні за період з 04 лютого 2006 року до 07 травня 2021 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ухвала мотивована тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що у нього наявне право на зарахування до календарної вислуги років вислуги років на пільгових умовах. Відтак його звернення до суду викликано бездіяльністю відповідача, а суд дійшов помилкових висновків щодо необхідності відмовити у відкритті провадження у справі та розгляду справи по суті порушених трудових гарантій як особи, яка має спеціальний статус поліцейського до дня звільнення.

Зазначає, що ці правовідносини обгрунтовуються одними і тими ж нормативно-правовими актами, що викликало думку суду про їх тотожність, проте вони мають свої відмінності, є похідними одні від інших та мають дещо відмінне нормативне обгрунтування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії НОМЕР_1 від 10 лютого 1998 року та з лютого 2006 року у зв`язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, проживає в смт. Любешів Камінь-Каширського району (до 31 грудня 2020 року Любешівського району).

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи Додаток № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, територію Любешівського району віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Отже, у період з лютого 2006 року по 07 травня 2021 року позивач працював у зоні гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 07 травня 2021 року №138о/с позивача згідно пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції з 07 травня 2021 року за власним бажанням. При цьому, як зазначено у наказі ГУНП у Волинській області від 07 травня 2021 року №138о/с, вислуга на день звільнення складає: в календарному обчисленні - 17 років 01 місяць 05 днів, в тому числі зараховано: служба в Збройних силах України - 01 рік 06 місяців 16 днів, служба в органах внутрішніх справ - 10 років 00 місяців 19 днів, служба в поліції - 05 років 06 місяців 00 днів.

Проте, в порушення пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року №393 до пільгової вислуги років один місяць за півтора місяця позивачу не було зараховано період проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України за період з лютого 2006 року по 07 травня 2021 року у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 та 3 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, позивач з 31 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року брав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, що підтверджується відповідною довідкою №1/21874 від 06 жовтня 2015 року та посвідченням серії НОМЕР_2 від 05 травня 2016 року.

Проте, в порушення підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 до пільгової вислуги років один місяць за три місяці позивачу не було зараховано період участі в антитерористичній операції з 31 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов вірного висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі №140/11091/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України за період з 04 лютого 2006 року по 30 серпня 2015 року та з 07 жовтня 2015 року по 07 травня 2021 року в зоні гарантованого добровільного відселення, та один місяць за три місяці час участі в антитерористичній операції з 31 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць за півтора місяця час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України за період з 04 лютого 2006 року по 30 серпня 2015 року та з 07 жовтня 2015 року по 07 травня 2021 року в зоні гарантованого добровільного відселення, та один місяць за три місяці час участі в антитерористичній операції з 31 серпня 2015 року по 06 жовтня 2015 року.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що проаналізувавши підстави та предмет позову та враховуючи склад сторін у даній справі та у справі №140/11091/21, наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у цій частині, оскільки законодавче регулювання спірних правовідносин не змінилось, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/1605/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 08.05.2023.