Справа № 320/3387/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року справа №320/3387/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі відповідач та/або ГУ НП в Київській області) та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови позивачу у виплаті компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області Пенсійного фонду України у Київській області виплатити позивачу компенсацію за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років в розмірі - 185711,90 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що право на отримання пенсії у нього виникло з 09.02.2017, з наступного дня після звільнення з ГУ НП в Київській області, проте у період з 09.02.2017 по 17.01.2020 він не отримував останню, з огляду на невчасність подання відповідачем пакету документів для призначення пенсії за вислугу років до ПФУ, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що звернувся до відповідача із листом від 15.10.2021 про виплату ГУ НП в Київській області компенсації в сумі його пенсійного забезпечення за період з 09.02.2017 по 17.01.2020, а також компенсації, враховуючи інфляційні витрати за місяці заборгованості у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.20021 №159, однак у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

01.06.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність своїх дій та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 1, а.с. 97-98).

У свою чергу, 08.06.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де ним зазначено про те, що вини пенсійного органу в частині не виплати пенсії з 09.02.2017 по 17.01.2020 немає. При цьому ОСОБА_1 наполягає на наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області 13 серпня 1996 року.

Згідно із витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с (по особовому складу) призначено по Таращанському відділенню поліції відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справи, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, з 7 листопада 2015 року ОСОБА_1 (М-024667), який мав спеціальне звання підполковник міліції, начальником відділення, присвоївши йому спеціальне звання підполковник поліції.

Судом встановлено, що 14.04.2016 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 391 було призначено службове розслідування з приводу можливого допущення порушень службової дисципліни та законодавства України начальником Таращанського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції підполковником поліції ОСОБА_1 .

Крім цього, 05.05.2016 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 483 було призначено службове розслідування за інформацією про затримання начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції підполковника поліції ОСОБА_1 під час передачі неправомірної вигоди службовим особам Головного управління.

Пунктом 3 вищевказаного наказу від 05.05.2016 № 483 наказано на виконання пп. 7.1, 7.2 Інструкції про порядок розслідувань в органах внутрішніх справ України начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції підполковника поліції ОСОБА_1 відсторонити від виконання службових обов`язків за займаною посадою на час, передбачений для проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування 16 травня 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області видано наказ "Про притягнення до відповідальності працівників Миронівського ВП" № 518, пунктом 1 якого до позивача за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме: вчинення дій, які несумісні з проходженням служби в Національній поліції України, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

У зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного наказом від 16.05.2016 № 518, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області відповідно до Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) за пп. 6 п. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) підполковника поліції ОСОБА_1 (М-024667), начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, 15 червня 2016 року, про що свідчить витяг з наказу від 15.06.2016 № 305 о/с (т.1, а.с.12).

Відповідно до вищевказаного витягу з наказу станом на день звільнення ОСОБА_1 стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 21 рік 10 місяців 14 днів; час навчання немає; вислуга років на пільгових умовах 03 роки 04 місяці 22 дні; усього на день звільнення 25 років 03 місяці 06 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення 26.

Суд звертає увагу, що згідно із витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 20.10.2017 №684 о/с (по особовому складу) внесено часткові зміни до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с у частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 (М-024667), начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, 15 червня 2016 року, а саме: вважати його звільненим з 08.02.2017, сплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів (том 1, а.с.13).

Згідно із витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.04.2018 №216 о/с (по особовому складу) доповнено наказ Головного управління від 20.10.2017 №684 о/с в частині внесення змін до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 (М-024667), начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, 08 лютого 2017 року текстом: станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає 22 роки 06 місяців 06 днів; час навчання немає; вислуга років на пільгових умовах 03 роки 04 місяці 22 дні; усього вислуги років: 25 років 10 місяців 28 днів. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки станом на день звільнення 30 (том 1, а.с.14).

Вважаючи, що його трудові права порушені ОСОБА_1 звернувся до суду із наступними вимогами:

- зобов`язати ГУ НП в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, тобто на фактичний день ознайомлення позивача з наказом про звільнення та видачею трудової книжки шляхом внесення до трудової книжки відповідного запису;

- стягнути з ГУ НП в Київській області середній розмір грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 15.06.2016 з розрахунку: (а) посадовий оклад за спеціальним званням та стаж; (б) премія (з розрахунку середнього розміру премії, яку отримував керівник Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП); (в) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у розмірах, які отримував керівник Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП); (г) одноразові додаткові види грошового забезпечення (у розмірах, які нараховувались керівнику Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, про що внести відповідні зміни до його трудової книжки.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн. 71 коп.

Надалі, Головним управлінням Національної поліції в Київській області на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 видано наказ №684 о/с від 20.10.2017, яким внесено зміни до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції, вважати звільненим з 08.02.2017, сплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів.

Як зазначає позивач, у зв`язку із тим, що у наказі №684 о/с від 20.10.2017 не було вказано вислугу років, останній був змушений звернутися до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду 28.01.2018 у справі №810/4068/17 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №684 о/с від 20.10.2017 та вказати в ньому стаж служби в поліції ОСОБА_1 , його вислугу років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) та інформацію про кількість днів невикористаної відпустки станом на дату звільнення 08.02.2017.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7404 (сім тисяч чотириста чотири) грн. 90 коп.

В подальшому, наказом ГУ НП в Київській області від 23.04.2018 № 216 о/с на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2018 у справі № 810/4068/17 доповнено наказ ГУ НП в Київській області від 20.10.2017 № 684 о/с та зазначено, що станом на день звільнення стаж служби позивача в поліції за вислугу років складає - 22 роки 06 місяців 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 03 роки 04 місяці 22 дні; усього на день звільнення 25 років 10 місяців 28 днів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі №320/6564/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019 та постановою Верховного Суду від 24.04.2021, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформлення всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду 01.08.1994).

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду 01.08.1994).

Відповідно до матеріалів справи 11.02.2020 листом №П-7935 Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУ НП в Київській області повідомив позивача про те, що 10.01.2020 на виконання рішення в адміністративній справі №320/6564/18 до Сектору від Управління кадрового забезпечення надійшли матеріали про призначення пенсії ОСОБА_1 , які були опрацьовані ним та підготовлено подання про призначення пенсії від 17.01.2020 №7935, яке разом з пакетом документів направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Київські області, проте повернуті останні листом вих. №1000-0331-8/4293 без виконання у зв`язку з тим, що їх судовим рішенням не було зобов`язано вчинити певні дії (т. 1, а.с. 15).

15.10.2021 засобами поштового зв`язку позивачем направлено до відповідача заяву б/н, у якій останній просив ГУ НП в Київській області виплати компенсацію в сумі його пенсійного забезпечення за період з 09.02.2017 по 17.01.2020, а також компенсацію, враховуючи інфляційні витрати за місяці заборгованості у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.20021 №159 (т. 1, а.с. 16-18).

Листом від 16.11.2021 №33/Д-126 п, Д-141 п ГУ НП в Київській області (т. 1, а.с. 19-20) повторно повідомило заявника, що 10.01.2020 на виконання рішення в адміністративній справі №320/6564/18 до Сектору від Управління кадрового забезпечення надійшли матеріали про призначення пенсії позивачу, які були ним опрацьовані та підготовлено подання про призначення пенсії від 17.01.2020 №7935, яке разом з пакетом документів направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Київські області, проте повернуті останнім листом вих. №1000-0331-8/4293 від 03.02.2020 без виконання.

Окрім цього, у вказаному листі відповідач звернув увагу ОСОБА_1 на те, що станом на 16.11.2021 відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII пенсія йому не призначена та сума пенсії не нарахована. Дані пенсійні матеріали були повернуті відділом з питань призначення та перерахунків пенсії військовослужбовців та деяких інших категорій громадян УЗПЗ ГУ ПФУ у Київській області без виконання та зберігаються в архівному приміщенні Сектору.

У зв`язку із наведеним ГУ НП в Київській області стверджувало, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі №320/6564/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019, виконано вчасно та в повному обсязі.

10.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Київській області із заявою, у якій просив розглянути його звернення від 19.10.2021 щодо виплати компенсації, пов`язаної з неправомірними діями посадових осіб ГУ НП в Київській області (т. 1, а.с. 115).

Листом від 28.12.2021 ГУ НП №33/9-164 відповідач повідомив заявника про відсутність законних підстав для виплати компенсації у відповідності до Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III, адже пенсія ОСОБА_1 не призначена та не нарахована.

Разом з цим судом встановлено, що за наслідком отримання ОСОБА_1 інформації щодо повернення ГУ ПФУ у Київській області пакету документів, направленого відповідачем для призначення йому пенсії за вислугу років без виконання, він звернувся до суду із позовними вимогами до останнього.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №320/3123/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Київській області щодо повернення без виконання отриманих ним від Головного управління Національної поліції в Київській області пакету документів з питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з підстави, що наведена в тексті листа від 03.02.2020 №1000-0331-8/4293.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, виходячи з наявної у нього вислуги 25 років 10 місяців 28 днів.

Відповідно до листа ГУ ПФУ у Київській області від 18.01.2022 №1000-0203-8/9376, на виконання зазначеного рішення, згідно із положеннями пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 призначена пенсія з 27.10.2021 (т. 1, а.с. 21-22).

ОСОБА_1 стверджує, що право на отримання пенсії у нього виникло з 09.02.2017, тобто з наступного дня після звільнення з ГУ НП в Київській області, проте у період з 09.02.2017 по 17.01.2020 він не отримував останню, з огляду на невчасність подання відповідачем пакету документів для призначення пенсії за вислугу років до ПФУ, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Відповідно до статті 10 Закону №2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

За правилами статті 55 Закону №2262-XII регламентовано, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У той же час, відповідно до статті 65 Закону 2262-XII особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В силу вимог частини 3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Між тим, згідно із частиною 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Особливості відшкодування шкоди, завданої у результаті виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч. 2 ст. 1173 ЦК України).

Як вже було вказано судом вище, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі №320/6564/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019 та постановою Верховного Суду від 24.04.2021, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформлення всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду 01.08.1994).

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду 01.08.1994).

У рішенні Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі №320/6564/18 судом було встановлено, що « 17.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням оформити всі необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначив, що має відповідний стаж згідно зі статтею 12 Закону № 2262-XII (в редакції Закону від 02.04.1994), якою було передбачено право на призначення пенсії за вислугу років, зокрема, для осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

15.08.2018 відповідач листом «Про надання інформації» № Д-1011 відмовив позивачеві у задоволенні прохань, викладених у заяві від 17.07.2018. Водночас, цим же листом відповідач повідомив, що умови призначення пенсії за вислугу років врегульовані пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зокрема, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» така пенсія призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, яких не менше ніж 12 років 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Відповідно до наказу від 23.04.2018 № 216 о/с вислуга років на день звільнення позивача станом на 08.02.2017 у календарному обчисленні становила 22 роки 06 місяців 06 днів.».

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи вказані обставини суд констатує, що ОСОБА_1 із заявою з проханням оформити всі необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернувся до ГУ НП в Київській області 17.07.2018.

Вказані обставини, в контексті положень частини 4 статті 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Між тим, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1), який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Згідно із пунктом 1 Порядку №3-1 (у редакції чинній станом на час звернення позивача із відповідною заявою 17.07.2018) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до пункту 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону.

До того ж, положеннями пунктів 12-13 Порядку №3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

Аналіз вказаних вище положень Порядку №3-1 дає суду підстави дійти до наступних висновків.

По-перше, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії), зокрема через уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України.

По-друге, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Отже, в даному випадку ГУ НП в Київській області є суб`єктом, який зобов`язаний підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України за відповідною заявою позивача.

Суд нагадує, що рішенням в адміністративній справі №320/6564/18 встановлено протиправність дій Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформлення всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду 01.08.1994).

Звідси слідує, що фактично рішенням в адміністративній справі №320/6564/18 підтверджено наявність порушення ГУ НП в Київській області положень законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з огляду на що вказані обставини підпадають під дію статті 65 Закону 2262-XII.

Наведене, у свою чергу мало своїм наслідком не подання ГУ НП в Київській області пакету документів до ГУ ПФУ у Київській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , чим порушено його майнові права.

Разом з цим, досліджуючи матеріали справи суд вказує, що ГУ НП в Київській області листом від 16.11.2021 №33/Д-126 п, Д-141 п відмовив у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації пенсійного забезпечення з 09.02.2017 по 17.01.2020, а листом від 28.12.2021 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правих підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів.

Суд, аналізуючи фактичні обставини справи звертає увагу на те, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови ГУ НП в Київській області в частині виплати компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення та зобов`язання безпосередньо виплатити таку компенсацію.

Зазначені позовні вимоги пов`язані із протиправними діями ГУ НП в Київській області щодо не підготовки та не подання до ПФУ необхідно пакету документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, що встановлено в адміністративній справі №320/6564/18.

Отже, на переконання суду, враховуючи наведені обставини позивач, як особа, яка подала заява про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Порядку №3-1, проте не реалізувала право на її призначення та виплату, внаслідок неправомірних дій відповідача, що підтверджено рішенням в адміністративній справі №320/6564/18, має право на отримання компенсації в розмірі пенсійного забезпечення за період порушення відповідачем строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на вказане позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи ж позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити відповідну компенсацію суд вказує про таке.

Так, ОСОБА_1 в межах даної справи заявлено компенсацію до виплати 185 711,90 грн., обрахунок якої здійснено починаючи з 09.02.2017 (дати набуття права на пенсію за вислугу років) та до 17.01.2020 (дати направлення ГУ НП в Київській області пакету документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років).

Суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що обов`язок, визначений пунктом 12 Порядку №3-1 щодо оформлення та направлення у 10-денний термін необхідних документів і подання про призначення пенсії виник у відповідача не з дати набуття позивачем права на призначення пенсії за вислугу років, а з дати одержання заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії.

У свою чергу, заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 подано 17.07.2018. Таким чином, компенсацію в розмірі пенсійного забезпечення останнього слід обчислювати з 17.07.2018, а не з 09.02.2017, як про це вказує позивач.

Отже, період, за який ОСОБА_1 має право на отримання компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення, становить з 17.07.2018 по 17.01.2020.

У той же час, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги заявлені позивачем в цій частині не у спосіб стягнення відповідної компенсації, а шляхом зобов`язання відповідача виплатити таку компенсацію суд вважає, що останні підлягають до задоволення частково, а саме шляхом зобов`язання ГУ НП в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за період з 17.07.2018 по 17.01.2020, виходячи із розміру призначеної пенсії 5275,91 грн.

При цьому, при вирішенні спору по суті суд залишає поза увагою посилання відповідача на положення статей 50, 55 Закону №2262-XII, оскільки останні не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, адже прямо не стосуються спірних правовідносин.

Також суд відмічає, що обставини вчасного виконання ГУ НП в Київській області рішення в адміністративній справі №320/6564/18 не свідчать про відсутність протиправних дій, які передували прийняттю судом відповідного рішення, а відтак не є та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Окремо суд вказує, що наявність/відсутність підстав для компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III, в межах даної адміністративної справи не перевіряються, оскільки позовні вимоги щодо вказаного останнім не пред`явлено.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для частково задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Така правова позиція викладена, зокрема в Довідці про аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2.

При цьому, суд вбачає за доцільне зауважити про те, що такі вимоги мають бути пов`язані одна з одною.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 ЗУ №3674-VI).

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у виплаті компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 185711,90 грн., є однією вимогою майнового характеру.

Отже, позовна заява містить одну вимогу майнового характеру, сума судового збору за звернення з якою становить 1857,11 грн. (185711,00 грн. х 1%).

Позивачем до позовної заяви в якості доказів сплати судового збору за подання даного адміністративного позову додано квитанцію №1 від 27.01.2022 на суму 992,40 грн. та квитанцію №0.0..1 від 18.04.2022 на суму 864,71 грн., що загалом становить 1857,11 грн.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог у спосіб, який не передбачає визначення судом точної суми компенсації за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення позивачу пенсії за вислугу років, суд констатує, що правило пропорційного стягнення судового збору до розміру задоволених позовних вимог в даному випадку застосуванню не підлягає, тому сума судового збору, яка сплачена позивачем за подання даного позову підлягає відшкодуванню на користь позивача у повному обсязі на суму 1857,11 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації в розмірі його пенсійного забезпечення за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію за період порушення строків оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за період з 17.07.2018 по 17.01.2020, виходячи із розміру призначеної пенсії 5275,91 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, б. 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір на суму 1857,11 грн. (одна тисяча вісімсот п`ятдесят сім грн. 11 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.04.2023.

Суддя Кушнова А.О.