Справа № 580/2211/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

04 травня 2023 року справа № 580/2211/23

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Будищенської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

28 березня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Будищенської сільської ради, в якому просить:

1) визнати протиправним та нечинним пункт 2 рішення Виконавчого комітету Будищенської сільської ради від 21.02.2023 №13 Про вирішення спору про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 та затвердження акту, протоколу та висновку комісії по вирішенню земельних спорів від 16.02.2023 щодо вирішення спору про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 шляхом зобов`язання усунення гр. ОСОБА_2 всіх зазначених в акті від 16.02.2023 порушень в строк до 01.11.2023 включно;

2) визнати протиправну бездіяльність виконавчого комітету Будищенської сільської ради щодо:

- не вирішення спору про добросусідство між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за заявами ОСОБА_1 від 26.04.2021 та 03.08.2021;

- не обстеження присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 ) на відповідність вимогам: Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011, зареєстрованих Міністерством юстиції України 05.04.2011 №457/19195; Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ в Україні від 30.12.2014 №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 №252/26697;

3) зобов`язати виконавчий комітет Будищенської сільської ради (19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд.42, ) вчинити дії щодо проведення перевірки присадибної ділянки гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до статей:

- ст. 103, 111,159,188, 211 Земельного кодексу України;

- ст. 6-1, 9, 10 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель від 19.06.2003 року за №963 - VI;

- ст. 31, 33, 36-1, 59, 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 за №280/97-ВР;

- ст. 38,41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльност від 17.02.2011 року за №3038 - VI;

- ст. 40, 42 Закону України Про благоустрій населених пунктів від 06.09.2005 за №2807 - IV;

- ст. 21, 32, 33, 35-1, 42 Закону України Про відходи №187/98-ВР;

- ст.16 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб від №1645 III;

- ст.242-2, 244-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

та на відповідність вимогам:

- п.6.1.41, 7.6.5. 7.6.7, 15.2.2 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2019;

- наказу Правил пожежної безпеки в Україні від 30.12.2014 №1417;

- наказу Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів від 19.06.1996 №173;

- наказу Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць від 17.03.2011 за №145;

- наказу Типових правил благоустрою території населеного пункту від 27.11.2017 №310;

- постанови Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів від 18.12.1998 №2024;

- постанови Про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 10.12.2008 №1070.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням від 09.08.2022 Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/11168/21 зобов`язано виконавчий комітет Будищенської сільської ради (с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, буд. 42, Черкаський район, Черкаська область, 19620, 0) вчинити дії щодо вирішення земельного спору про добросусідство між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) за заявами ОСОБА_1 від 26 квітня 2021 року та 3 серпня 2021 року шляхом обстеження присадибної ділянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на відповідність вимогам Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011, зареєстрованих Міністерством юстиції України 05.04.2011 № 457/19195 та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ в Україні від 30.12.2014 №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 за № 252/26697 та складання акта обстеження із залученням представників Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області (вул. Смілянська, 120, м. Черкаси, 0) та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (вул. прикордонника Лазаренка, 1, м. Черкаси, 18029, код ЄДРПОУ 38646021), і прийняття рішення відповідно до статті 159 Земельного кодексу України. Позивач вважає, що при вирішенні земельного спору про добросусідство між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) відповідачем були залучені не належні представники. Крім того, позивач зазначив, що забудова земельної ділянки ОСОБА_4 здійснювалася самочинно та в технічному паспорті не відображено самочинних капітальних споруд.

Ухвалою суду від 05.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

Відповідач проти позову заперечив. 13.04.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що у Виконавчого комітету Будещинської сільської ради немає законодавчо передбачених повноважень проводити примусові дії у приватному домоволодінні, здійснювати перевірку домоволодінь громадян на дотримання всіх норм та правил чинного законодавства, виносити приписи стосовно переобладнання будинків відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Виконавчий комітет Будищенської сільської ради на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду в справі № 580/11168/21, яке набрало законної сили, вирішив спір про добросусідство. а саме:

- обстежив ділянку ОСОБА_2 на відповідність вимогам Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011, зареєстрованих Міністерством юстиції України 05.04.2011 № 457/19195 та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ в Україні від 30.12.2014 №1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 за № 252/26697 та склав акт обстеження із залученням представників Головного управління Держпродсиоживслужби в Черкаській області (вул. Смілянська, 120. м. Черкаси, код ЄДРГІОУ 403334440) та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (вул. прикордонника Лазаренка, 1, м. Черкаси, 18029, код СДРПОУ 38646021) (акт комісії від 16.02.2023).

21.02.2023 відповідач прийняв рішення №13 «Про вирішення спору про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 та затвердження акту, протоколу та висновку комісії по вирішенню земельних спорів від 16.02.2023», яким затверджено акт, протокол та висновок комісії по вирішенню земельних спорів від 16.02.2023. Пунктом 2 вказаного рішення вирішено спір про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 шляхом зобов`язання усунення гр. ОСОБА_2 всіх зазначених в акті від 16.02.2023 порушень в строк до 01.11.2023 включно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши справ суд зазначає таке

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі 815/1121/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Суд встановив, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з пункт 2 рішення Виконавчого комітету Будищенської сільської ради від 21.02.2023 №13 Про вирішення спору про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 та затвердження акту, протоколу та висновку комісії по вирішенню земельних спорів від 16.02.2023 щодо вирішення спору про добросусідство між гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 шляхом зобов`язання усунення гр. ОСОБА_2 всіх зазначених в акті від 16.02.2023 порушень в строк до 01.11.2023 включно. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 створені антисанітарні та антиекологічні умови проживання для нього та його матері ОСОБА_3 , ставить під загрозу дотримання статей ст. 50, ч. 3 ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 293 ЦК країни, ст. 9 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 6 Закону України Про охорону здоров`я, порушує встановлені чинним законодавством інтереси громади у сфері охорони природного навколишнього середовища та охорони здоров`я, оскільки може завдати тяжких наслідків здоров`ю людей, які його оточують, в тому числі позивачу.

За змістом статті 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів.

Частинами першою, третьою статті 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що оскаржуваним висновком Комісії порушуються його права як суміжних землевласників.

Суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вирішення цього спору буде впливати на речові права інших фізичних осіб.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 8.07.2021 у справі № 813/956/16.

Суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, не є публічно-правовим спір щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

Таким чином, правовідносини, пов`язані з прийняттям спірного рішення, підпадають під визначення приватноправових і з урахуванням суб`єктного складу сторін мають вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Окремо слід зазначити, що згідно з положеннями статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином, розгляд даної справи Черкаським окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності, а також до зволікання у вирішенні спору.

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Суд роз`яснює позивачу, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду з урахуванням територіальної підсудності відповідача, або за місцем проживання (реєстрації) позивача.

Крім того, позивач зазначає, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №580/11168/21 не виконано, а тому є підстави для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Позовні вимоги, предметом яких є невиконання чи неналежне виконання судового рішення, повинні вирішуватися в межах відповідної справи (невиконання рішення у якій оскаржується) в порядку статті 383 КАС України і не можуть розглядатися в іншому (новому) позовному провадженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) проваження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях.

Керуючись ст. ст.2, 4, 19, 238 КАС України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Будищенської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО