Справа № 580/2442/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року справа № 580/2442/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії Хліб України Потаське хлібоприймальне підприємство про визнання протиправним та скасування повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі позивач) до Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати повідомлення від 21.03.2023 №2968 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Позов мотивовано тим, що державний виконавець незаконно не прийняв до виконання виконавчий лист, який відповідає вимогам законодавства, поданий у встановлений строк та передбачає заходи примусового виконання рішення суду про застосування заходів реагування у сфері пожежної та техногенної безпеки. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Також суд залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії Хліб України Потаське хлібоприймальне підприємство (далі третя особа).

02.05.2023 засобами електронного зв`язку та 05.05.2023 поштою суду надійшло заперечення відповідача на позов, в якому він просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що поданий позивачем виконавчий лист не передбачає заходів примусового виконання рішення органами виконавчої служби. Виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладено на ДСНС, як уповноважений орган здійснювати державний нагляд у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Третя особа правом подачі пояснень на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою від 02.05.2023 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі №580/1184/22, яке набрало законної сили 16.02.2023, застосовано заходи реагування до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Потаське хлібоприймальне підприємство у вигляді повної заборони експлуатації будівель та споруд підприємства, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлених в акті від 10.11.2021 №75.

З метою примусового виконання цього рішення 09.03.2023 Черкаський окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист №580/1184/22, який разом із заявою від 15.03.2023 про відкриття виконавчого провадження поданий відповідачу.

21.03.2023 державний виконавець Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В. прийняв повідомлення про повернення вищевказаного виконавчого листа стягувачу без прийняття його до виконання. Підставою прийняття цього повідомлення зазначено, що виконання рішення не передбачає заходів примусового виконання рішення.

Не погоджуючись із цим повідомленням, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Ст.4 Закону №1404-VІІІ визначено вимоги до виконавчого документа. Так, відповідно до ч.1 цієї норми у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Суд встановив, що виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду 09.03.2023 №580/1184/22 відповідає вищевказаним вимогам Закону №1404-VІІІ.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Суд врахував, що вказаного строку пред`явлення зазначеного виконавчого листа позивач дотримався.

Частиною 5 ст.26 Закону №1404-VІІІ визначено обов`язок виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Водночас, п.7 ч.4 ст.4 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Згідно з п.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5) виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Оцінюючи доводи сторін щодо наявності підстав для примусового виконання вищевказаного судового рішення, суд врахував, що відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту регулює Кодекс цивільного захисту України.

Приписами ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.70 Кодексу цивільного захисту України визначений виключний перелік підстав для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є підставою для звернення до адміністративного суду щодо ним застосування заходів реагування.

Однак, ні Кодексом цивільного захисту України, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки (ДСНС) здійснювати виконання відповідного рішення адміністративного суду про застосування заходів реагування.

У контексті викладеного, суд врахував, що заходи примусового виконання рішень визначені ст.10 Закону №1404-VІІІ, які передбачають:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд врахував, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі №580/1184/22 застосовано заходи реагування до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії Хліб України Потаське хлібоприймальне підприємство у вигляді повної заборони експлуатації будівель та споруд підприємства, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлених в акті від 10.11.2021 №75

Отже, фактично рішення суду передбачає заборону Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії Хліб України Потаське хлібоприймальне підприємство експлуатацію майна, що відповідно до ст.10 Закону №1404-VІІІ передбачає заходи його примусового виконання.

Крім того, суд зазначає, що до 20.05.2017 діяла Інструкція про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затверджена наказом МНС від 21.10.2004 №130, яка передбачала право посадових осіб органів пожежного нагляду зупиняти роботу підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць; експлуатацію будівель, споруд, окремих приміщень.

Проте, 21.05.2017 така Інструкція скасована розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №166-р до часу виникнення спірних відносин у справі №580/1184/22.

Разом з тим, чинним станом на час виникнення спірних правовідносин Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052, не наділено ДСНС вищевказаними повноваженнями зупиняти роботу підприємств.

Водночас, на підставі підп.48 п.4 вказаного Положення ДСНС відповідно до покладених на неї завдань складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Отже, у спірних правовідносинах позивач діє, як суб`єкт владних повноважень, який уповноважений здійснювати контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а не як орган, на який покладено виконання судового рішення про застосування застосованих судом заходів реагування.

Суд також врахував висновки Верховного Суду у постанові від 31 липня 2019 року у справі №806/2453/17 відповідно до яких часткове зупинення виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання є превентивним заходом, який спрямований на запобігання виникнення надзвичайних ситуацій та пов`язаних з ними ризиків завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Мета такого заходу досягається шляхом припинення експлуатації машин, устаткування або заборони доступу до приміщень та об`єктів, що використовуються для виготовлення суб`єктами господарювання продукції, надання послуг, виконання робіт, і які не відповідають вимогам до безпеки праці. Отже, за рішенням суду, яким повністю або частково зупинено реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єкт господарювання, відносно якого вжито таких заходів контролю, зобов`язаний припинити використання приміщень, об`єктів, устаткування, ідентифікуючі ознаки яких визначено в рішенні суду.

Таким чином, Верховний Суд у зазначеній постанові дійшов висновку, що рішення суду про вжиття заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг установлює заборону боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, що в розумінні статті 10 Закону №1404-VIII є одним із заходів примусового виконання рішення.

Отже, спірне повідомлення державного виконавця Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В. від 21.03.2023 про повернення без виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 №580/1184/22 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на обґрунтованість позовних вимог, суд вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2684,00грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В. від 21.03.2023 про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 №580/1184/22.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (20101, Черкаська обл., Уманський р-н, смт Маньківка, вул. Зоряна, буд.8, ) на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18029, м.Черкаси, вул. Прикордонника Лазаренка, буд.1, ) судовий збір у сумі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ