Справа № 420/6849/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6849/23
У Х В А Л А

08 травня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши клопотання представника Міністерства юстиції України - Коробки В.Д., про здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження по справі за позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ) про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 03 квітня 2023 року надійшла позовна заява приватного Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати пункти 3 та 4 Наказу Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023, яким задоволено скаргу АТ «МЕГАБАНК».

Позовні вимоги приватний нотаріус ОСОБА_2. обґрунтовує тим, що 16.03.2023 ним було посвідчено два договори купівлі-продажу між компаніями ТОВ «Роял Пей Юроп» (зареєстрована за законодавством Латвійської Республіки), компанією зареєстровано за законодавством Кіпру та громадянкою України ОСОБА_1 щодо відчуження нерухомого майна у місті Харкові. Вказані договори купівлі-продажу були укладені в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Одночасно та на підставі вказаних нотаріальних дій щодо посвідчення правочинів, нотаріус прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на вказані об`єкти за набувачем за договором та вчинив відповідні реєстраційні дії. Іпотекодавець АТ «МЕГАБАНК» не погодився із вказаними реєстраційними діями та звернувся зі скаргою на рішення приватного нотаріуса як державного реєстратора до Міністерства юстиції України. Наказом Міністерства Юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 на підставі частини 3 статті 26, пунктів 1, 4, 6 частини 7 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» задоволено скаргу АТ «МЕГАБАНК» від 17.02.2023 № 2729:

2. Скасовано рішення від 16.02.2023 №№ 66442846, 66443432, 66444027, 444501, 66444770, 66444915, 66445003, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2;

3. Скасовано рішення від 01.03.2023 №№ 66613006. 66613632. 66613189, 66607142. 66613350, 66607445. 66613485. 66607679, 66608246, 66608460, 66608763, 66609055, 66609337, 66609582. 66609947. 66610070, 66614936. 66615020, 66615061, 66615108, 66615172, 66615228, 66615261, 66615298, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3;

4. Анульовано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5. Направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 ;

6. Виконання пунктів 2. 3 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству;

7. Виконання пункту 4 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи»;

8. Виконання пункту 5 наказу покладено на Департамент нотаріату.

Позивач оскаржує пункти 3 та 4 вказаного наказу та вважає оскаржуваний Наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню у відповідній частині. Позивач вважає, що Мін`юст не мав права розглядати вказану скаргу, оскільки повноваження Мін`юсту щодо задоволення скарг про скасування рішень державного реєстратора суперечать Конституції України, натомість Мін`юст повинен був на підставі п.5,6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації відмовити у задоволенні такої скарги протягом 10 днів з моменту її реєстрації у зв`язку з відсутністю компетенції їх розглядати. Крім того, рішення державного реєстратора, які були предметом перегляду за наслідком розгляду скарги, були прийняті Нотаріусом одночасно на підставі та в результаті вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договорів купівлі-продажу. Мін`юст не має компетенції оцінювати законність нотаріальної дії, вирішувати питання про дійсність договору, вирішувати питання про витребування майна, або позбавлення добросовісного набувача права власності на майно. Оскаржуваний наказ, визначаючи необхідність анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, разом з тим не містить в собі посилання на конкретну правову підставу, визначену статтею 12 Закону України «Про нотаріат», на підставі якої може бути прийнято рішення про анулювання ліцензії на право заняття нотаріальною діяльністю. Крім того, в оскаржуваному наказі відсутнє посилання на судове рішення, яким встановлено порушення Нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії. Ухвалення рішення про анулювання доступу до державного реєстру речових прав поза правових підстав зупинення або припинення нотаріальної діяльності, визначених Законом України «Про нотаріат» не відповідає меті, з якою таке повноваження надане відповідачу.

05.04.2023 до суду (вх.№10617/23) від представника позивача надійшла уточнена позовна заява у якій заявник просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 4 та 5 спірного наказу.

Ухвалою судді від 07.04.2023 позовну заяву приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 13.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено здійснити її розгляд в порядку статті 262 КАС України.

03 травня 2023 року до суду надійшло клопотання (вх..№14096/23) представника Міністерства юстиції України - Коробки В.Д., про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Міністерство юстиції України вважає, що дана справа не належить до справ незначної складності та не підглядає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, так як під час її розгляду підлягають дослідженню велика кількість обставин та фактів, що мають значення для справи, обов`язковим є заслуховування сторін у справі та їх представників, які зможуть підтвердити доводи викладені в позові та повідомити всі обставини щодо спору і як наслідок долучення додаткових доказів, оскільки позивачем заявлено ряд позовних вимог для належного дослідження яких є доцільним розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши вказане клопотання, суд приходить до наступного.

Одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.5 ст.12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-3, 6 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

За загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Суд зазначає, що спір у даній справі не відноситься до справ, які згідно ч. 4 ст. 12 КАС України розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №9901/279/19, згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» («Аксен проти Німеччини»), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» («Варела Ассаліно проти Португалії»), заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд зазначає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які можуть бути висловлені нею у відзиві на позов чи запереченнях на відповідь на відзив (за умови його подання), не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Ця справа не належить до категорії тих, які мають розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження у значенні згаданих статей, а отже, вона може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи предмет розгляду, характер спірних правовідносин та правові позиції сторін, суд приходить до висновку про відсутність необхідності розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КАС України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Тобто, у разі необхідності, учасники справи мають право викласти свої пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб у письмовому вигляді, які будуть враховані судом при прийнятті рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 257, 260, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання (вх..№14096/23) представника Міністерства юстиції України - Коробки В.Д., про розгля справи в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА