Справа № 160/516/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2023 року Справа № 160/516/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
2. зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його пільгового стажу роботи по Списку № 2 період роботи з 22.10.1998 р. по 31.12.2020 р. на посаді електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередач служби ліній та до страхового стажу період навчання з 22.08.1984 р. по 01.03.1989 р. в Бєлгородському індустріальному технікумі за спеціальністю електрообладнання промислових підприємств та устаткування;
3. зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити та виплатити, відповідно до його заяви від 26.09.2022 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно із ч.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.08.2022 року (з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 24.03.2023 року було залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 26.09.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
07.10.2022 року позивач вдруге звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
В силу статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова КМУ №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В силу пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637).
Згідно із п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження наявного стажу було надано наступні документи: трудову книжку серії НОМЕР_3 від 01.04.1988 р.; військовий квиток НОМЕР_4 ; диплом НОМЕР_1 від 01.03.1989 року; наказ від 01.11.1993 року; довідку № 116 від 06.09.2022 року; підтверджуючу довідку від 29.07.2022 року № 544; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 398 від 09.08.2022 року; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 103 від 21.09.2022 року; лист від 30.08.2022 року №К-257 архівного відділу виконавчого комітету Павлоградської міської ради; лист від 30.08.2022 року № К-258 архівного відділу виконавчого комітету Павлоградської міської ради.
Щодо не зарахування періоду навчання до страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.
У трудовій книжці серії НОМЕР_5 містяться наступні відомості щодо навчання позивача:
- запис № 5 - 22.08.1984 року зараховано учнем Бєлгородського індустріального технікуму, наказ №190 від 22.08.1984 року;
- запис № 6 - служба в радянській армії з 16.10.1985 року по 18.11.1987 року, №4838540;
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Таким чином, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
В свою чергу трудова книжка позивача містить відомості про період навчання позивача, печатку, підписи уповноважених осіб, номери наказів, а записи не викликають сумніву.
Окрім того, суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду навчання.
Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Так, за ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав, тому суд вважає що відповідачем-1 протиправно не враховано до страхового стажу період навчання позивача з 22.08.1984 р. по 01.03.1989 р. в Бєлгородському індустріальному технікумі за спеціальністю електрообладнання промислових підприємств та устаткування. Крім того, це підтверджується наявними записами в трудовій книжці.
Щодо не врахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.10.1998 р. по 31.12.2020 р. у ДТЕК Дніпровські електромережі, суд зазначає наступне.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 містяться наступні записи за спірний період:
- запис № 24 - 22.10.1998 року прийнятий електромонтером повітряних ліній електропередачі, 3 розряду, наказ №125 від 21.10.1998 року;
- запис № 26 - 02.08.1999 року переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 4 розряду, наказ №82 від 21.07.1999 року;
- запис № 27 - 02.01.2003 року переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 5 розряду, наказ №1 від 02.01.2003 року;
- запис № 28 - 30.06.2006 року звільнено за переводом п.5 ст.36 КЗпП України, наказ №1498к від 30.06.2006 року;
- запис № 29 - 03.07.2006 року прийнято за переводом електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 5 розряду, наказ №1536к від 03.07.2006 року;
- запис № 30 - 03.05.2007 року переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 6 розряду, наказ №180к від 03.05.2007 року;
- запис № 33 - 03.06.2013 року переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 6 розряду, наказ №1889к від 03.06.2013 року;
- запис № 35 - 01.12.2021 року переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі, 6 розряду, наказ №6010к від 01.12.2021 року.
Відповідно до наданої позивачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 103 від 21.09.2022 року, що видана на підставі наказів з особового складу, особової картки П-2, штатного розкладу, особових рахунків зарплати, атестації робочих місць, позивач працював повний робочий день:
- у період з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року виконував роботи на лініях електропередачі напругою 35 кВ і вище з підйомом на висоту понад 5 метрів за професією, посадою електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі центральної дільниці служби ліній, що передбачена Списком № 2 розділ XXVII «Будівництво», позиція 27а, код КП 7241, на підставі постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36;
- у період з 03.08.2016 року по 31.12.2020 року виконував роботи на лініях електропередачі напругою 35 кВ і вище з підйомом на висоту понад 5 метрів за професією, посадою електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі служби ліній, що передбачена Списком № 2 розділ XXVII «Будівництво», код КП 7241, на підставі постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461.
У додаткових відомостях довідки №103 від 21.09.2022 року вказано, що на підприємстві була проведена атестація робочих місць із шкідливими та важкими умовами праці. По результатам атестації видані накази по підприємству: № 103 від 14.05.1999 р. (первинна атестація), № 52 від 27.02.2004 р., № 302 б/114 від 26.08.2009 р., № 380 а/1001 від 22.07.2013 р., № 508а/1001 від 05.07.2018 р.
Позивач з цього приводу зазначив, що 22.10.1998 року він був прийнятий електромонтером повітряних ліній електропередачі та звільнений 30.06.2006 року за переводом за п.5 ст.36 КЗпП України. 03.07.2006 року прийнятий до ВАТ Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго». В свою чергу зміна робочого місця та умов праці не відбулась, а звільнення за переводом, здійснено з причини зміни назви підприємства. Крім того, під час звільнення ним не було отримано розрахунок та відповідні компенсації пов`язанні з звільненням.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, в свою чергу записи в трудовій книжці позивача зроблені чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.
Отже, з урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем-1, у спірному рішенні, протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача період роботи з 22.10.1998 р. по 31.12.2020 р. на посаді електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередач служби ліній у ДТЕК Дніпровські електромережі.
Щодо заявлених позовних вимог викладених позивачем у п.2 та 3, суд зазначає наступне.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно із ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Крім того, статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе лише зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.09.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи з 22.10.1998 р. по 31.12.2020 р. на посаді електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередач служби ліній у ДТЕК Дніпровські електромережі та до страхового стажу період навчання з 22.08.1984 р. по 01.03.1989 р. в Бєлгородському індустріальному технікумі за спеціальністю електрообладнання промислових підприємств та устаткування, та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви позивачу слід відмовити.
Щодо вимоги позивача про негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Згідно із ч.2 ст.371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.
Отже, негайному виконанню підлягають рішення у майнових спорах про присудження виплати (стягнення) вже нарахованих платежів (пенсій, заробітної плати тощо).
Оскільки позивач звернувся до суду з немайновими вимогами про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, то рішення суду не підлягає негайному виконанню.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 536,80 грн. (1 073,60 грн. : 2).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.09.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи з 22.10.1998 р. по 31.12.2020 р. на посаді електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередач служби ліній у ДТЕК Дніпровські електромережі та до страхового стажу період навчання з 22.08.1984 р. по 01.03.1989 р. в Бєлгородському індустріальному технікумі за спеціальністю електрообладнання промислових підприємств та устаткування, та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма