Справа № 640/7527/22
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:640/7527/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Сич В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України. Свої вимоги мотивував тим, що 05 травня 2022 року заступником начальника відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Угро О.С. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. 05 травня 2022 року постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петровим Д.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. 05 травня 2022 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області Мардановим Р.Я. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 29 травня 2022 року. Позивач є батьком двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП в стані крайньої необхідності, оскільки позивач прибув на територію України у травні 2021 року під час дії карантину, а 24 лютого 2022 року на території України було оголошено воєнний стан. Також під час винесення протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010379 від 05 травня 2022 року був відсутній перекладач та не було роз`яснено право позивача скористатися правовою допомогою. Крім того, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 05 травня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та є громадянином Республіки Азербайджан (а.с. 19-23).

05 травня 2022 року заступником начальника відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Угро О.С. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні (а.с. 27-28).

05 травня 2022 року постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петровим Д.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 66-67).

05 травня 2022 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області Мардановим Р.Я. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 29 травня 2022 року (а.с. 68-69).

Позивач є батьком двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25, 26).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 05 травня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП в стані крайньої необхідності, оскільки позивач прибув на територію України у травні 2021 року під час дії карантину, а 24 лютого 2022 року на території України було оголошено воєнний стан.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Судом встановлено, що 05 серпня 2021 року Управленням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області прийнято рішення про відмову позивачу у продовженні строку перебування на території України (а.с. 63).

Крім того, в письмових поясненнях позивач вказав, що після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав з території України за особистими причинами. Усвідомлював, що цим самим порушує міграційне законодавство України, але був вимушений залишитися та доглядати за неповнолітніми дітьми. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався (а.с.70).

Отже, позивачем порушено покладений на нього чинним законодавством України обов`язок дотримуватись вимог національного законодавства України.

Щодо твердження позивача про відсутність перекладача під час винесення протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010379 від 05 травня 2022 року, суд виходить з такого.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з вищевикладеного, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення.

Згідно п. 2.6. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 825 від 28 серпня 2013 року, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010379 від 05 травня 2022 року вбачається, що позивач українську мову розуміє та не потребує послуг перекладача (а.с. 27-28).

Крім того, зі змісту письмових пояснень позивача від 05 травня 2022 року вбачається, що позивач українську мову розуміє та не потребує послуг перекладача (а.с. 70).

Щодо тверджень позивача про не роз`яснення представником відповідача права скористатися правовою допомогою, суд вважає таке.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010379 від 05 травня 2022 року вбачається, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, і право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010379 від 05 травня 2022 року, ні письмові пояснення від 05 травня 2022 року не містять даних про необхідність забезпечення позивачу права на професійну правничу допомогу.

Щодо посилання позивача про перебування на його утриманні малолітніх дітей суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях позивача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Тому, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України повністю.

Керуючись ст. 129 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, ст.ст. 2, 5, 6, 30, 72-77, 139, 241, 246, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09 травня 2023 року.

Суддя Н.Є.Арапіна