Справа № 200/15156/21
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року Справа№200/15156/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника Топчийова Євгена Володимировича звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:

скасувати рішення від 14.12.2020 року № 290 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років,

зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років з дня звернення з відповідною заявою від 10.12.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії через портал електронних послуг, проте відповідач рішенням від 14.12.2020 року № 290 відмовив в призначенні пенсії не зарахував період роботи в колгоспі. При зверненні зі скаргою 06.08.2021 отримала повторну відповідь про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Позивач вважає що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу період роботи з 18.04.1990 по 01.02.1992 та з урахуванням рішення Конституційного Суду від 04.06.2019 у справі № 2-р/2019 щодо неконституційності положень пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», має право на призначення пенсії. На підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 10 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

Відповідно до ухвали від 18 січня 2022 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року оголошено перерву до 14 березня 2022 року, витребувано докази.

Підготовче засідання 14 березня 2022 року у справі не відбулось через обставини збройної агресії проти України.

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року повторно витребувано докази у справі. Розгляд справи призначено на 20 січня 2023 року.

В зв`язку з неявкою сторін, не надання витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 10 лютого 2023 року.

В зв`язку з неявкою сторін, не надання витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 22 березня 2023 року.

Відповідно до ухвали від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 квітня 2023 року.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

До судового засідання 20 квітня 2023 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 9 цієї ж статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Тому, відповідно до наведених норм справа розглянута в письмовому провадженні впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України, місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 290 від 14.12.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії при розгляді заяви від 10.12.2020, оскільки згідно наданих документів позивач має загальний страховий стаж 37 років 07 місяців 20 днів, в тому числі працівником освіти, соцзабезпечення - 20 років 08 місяців 06 днів. Отже позивач не має стажу за вислугу років 26 років 06 місяців згідно пункту 2-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До стажу роботи не враховано період роботи у колгоспі, так як в наданій довідці про відпрацьовані вихододні від 10.12.2020 № 05-2/706 не зазначено на якій посаді працював заявник, та місце роботи у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок, дитячий садок та ін.).

23.09.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо перерахунку пенсійного стажу відповідно до рішення № 290 від 14.12.2020.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 20.10.2021 № 15740-15066/Г-15/8-0500/21 надало відповідь на звернення, вказав, що право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають працівники освіти, соцзабезпечення, які станом на дату введення в дію Закону № 2148 (на 11.10.2017) мають вислугу років тривалістю не менше 26 років 6 місяців. Згідно індивідуальних відомостей страховий стаж заявниці становить 38 років 03 місяці 11 днів, стаж за вислугу років - 26 років 02 місяці 26 днів. До стажу за вислугу років не враховано період роботи з 18.04.1990 по 01.02.1992, оскільки в наданій довідці від 19.01.2021 № 05-2/211 відсутня інформація про знаходження у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Згідно з копією трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 позивач в період вересень 1987 - травень1992 була прийнята в члени колгоспу вихователем.

На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем наданий лист, де зазначено, що страховий стаж заявниці на дату звернення становить 37 років 07 місяців 20 днів, з них працівником освіти, соцзабезпечення 20 років 08 місяців 06 днів (станом на 11.10.2017). За доданими документами до стажу роботи працівником освіти, соцзабезпечення не враховано період роботи у колгоспі, оскільки у наданій довідці про відпрацьовані вихододні у колгоспі від 10.12.2020 №05-2/2 706 не зазначено на який посаді працював заявник, та місце роботи у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок, дитячий садок та ін.).

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку зараховано до стажу ОСОБА_1 , в тому числі, періоди:

з 26.09.1984 по 15.04.1990 працівником освіти соцзабезпечення,

з 18.04.1990 по 01.02.1992 догляд за дитиною до 3 років.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем наведено дві підстави: необґрунтована відмова в зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи в колгоспі та невідповідність Конституції України норм статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом 2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017 року

З наведених підстав, обґрунтовуючи відмову у призначенні пенсії, відповідач послався на редакцію пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, відповідно до якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, … з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Тому до спірних відносин підлягає застосуванню пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ в редакції, яка діяла до внесення змін законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, та передбачала, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Вказаній редакції пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідала редакція постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно, до внесення змін наступною постановою КМ України від 29 липня 2015 р. № 529, попередня редакція постанови КМ України від 04.11.1993 № 909 передбачала, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Вказаним Переліком передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів усіх типів.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» передбачено, що система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Надаючи оцінку доводів сторін щодо тривалості спеціального стажу позивача суд вказує, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку№ 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, приймаючи документи для призначення пенсії, відповідач має можливість та відповідний обов`язок встановлювати обставини та періоди трудової діяльності заявника, необхідні для вирішення вказаного питання, повідомляти заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а за приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторона позивача зі свого боку не надала до матеріалів справи жодної архівної чи уточнюючої довідки, які були надані до заяви про призначення пенсії, через що суд позбавлений можливості перевірити правомірність розрахунку стажу, зробленого відповідачем. Крім того, суд враховує, що предметом позову не є вимоги про зарахування до спеціального стажу позивача певних періодів.

Водночас, за вказаних обставин суд враховує доданий до позовної заяви лист відповідача від 20.10.2021 № 15740-15066/Г-15/8-0500/21 у відповідь на звернення позивача про незгоду з рішенням Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ.

У вказаному листі, з урахуванням досліджених архівних та уточнюючих довідок Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області встановило, що згідно з індивідуальними відомостями страховий стаж заявниці становить 38 років 03 місяці 11 днів, стаж за вислугу років - 26 років 02 місяці 26 днів.

Виходячи зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, оскільки для призначення позивачеві пенсії за вислугу років необхідна тривалість спеціального стажу не менше 25 років, суд дійшов висновку про невідповідність вимогам закону та обставинам справи рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 290 від 14.12.2020 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років. Тому позовні вимоги у частині скасування такого рішення підлягають задоволенню.

Щодо вимог про зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років з дня звернення з відповідною заявою від 10.12.2020 суд зауважує, що відповідно до статті 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому суд не може підміняти уповноважений орган в питанні призначення пенсії, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні про наявність у позивача права на призначення такої пенсії.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297, 382 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 290 від 14.12.2020 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 10.12.2020 № 11107 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні про наявність у позивача права на призначення такої пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов