Справа № 320/15809/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

05 травня 2023 року № 320/15809/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, КП "Дніпровські активи" Дніпровської міськради про визнання протиправними та скасування пунктів рішення та припису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі - відповідач-1), КП "Дніпровські активи" Дніпровської міськради (далі - відповідач-2) про визнання протиправними та скасування припису від 12.04.2023р. №3525Д КП "Дніпровські активи" Дніпровської міськради щодо порушень і недоліків у сфері благоустрою, які виявлено при перевірці території міста, а також пунктів №5-17 Переліку, який є додатком до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.04.2023р. №3-25/4 "Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста".

Разом з тим, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити Дніпровській міській раді в особі Департаменту торгівлі та реклами та Департаменту громадського порядку і цивільного захисту, Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики, КП "Дніпровські активи" Дніпровської міськради, КП "Муніципальна варта" Дніпровської міськради, КП "Дніпроековторресурс" Дніпровської міськради, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу чи знесення тимчасових споруд та/або об`єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг, а також будь-якого іншого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та визначеного схемою розташування М1:500, до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що в його користуванні знаходиться нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, парк ім. Тараса Шевченко, пл. Шевченка, 1, що підтверджується Договором суборенди від 03.04.2023р. б/н, укладеним між позивачем, як суборендарем, та ОСОБА_2 , як орендарем (підтверджується Договором оренди майна від 18.07.2018р. №2), а також Актом прийому-передачі від 03.04.2023р., який є невід`ємним додатком до наведеного Договору суборенди. Водночас, Комунальним підприємством "Дніпровські активи" Дніпровської міськради 12.04.2023р. було прийнято припис №3525Д, яким серед іншого, позивачу скеровано усунути наслідки порушення Правил благоустрою території м. Дніпра, шляхом демонтажу власними силами тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_1 . 25.04.2023р. Виконавчим комітетом Дніпровської міськради прийнято рішення №3-25/4, яким вирішено зобов`язати власника тимчасової споруди за вказаною адресою демонтувати цю споруду. Разом з тим, у рішенні вказано, що у випадку невиконання наведеної вище вимоги, тимчасова споруда буде демонтована у примусовому порядку Комунальним підприємством "Дніпровські активи" та Департаментом торгівлі та реклами Дніпровської міськради; Департаменту громадського порядку і цивільного захисту та КП "Муніципальна варта" скеровано забезпечити охорону громадського порядку під час усунення наслідків порушень Правил; тимчасові споруди зберігатимуться протягом 6 місяців з дати проведення демонтажу, а після закінчення терміну зберігання, будуть передані для їх утилізації КП "Дніпроековторресурс"; Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики скеровано проінформувати населення міста через змі про виконання робіт з усунення наслідків порушень Правил.

Позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки за час розгляду справи по суті, демонтаж тимчасових споруд вже буде здійснено та відновлення його прав стане неможливим або потребуватиме значних зусиль та витрат.

Відповідно до ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Судом встановлено, що подана гр. ОСОБА_1 заява про забезпечення позову відповідає встановленим вимогам КАС України щодо її форми та змісту, та за її подання позивачем сплачено судовий збір.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі ,,Пантелеєнко проти України (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії (Doran v. Ireland), відповідно до яких поняття «ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому суд зазначає, що правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 ст. 242 КАС України).

Так, при вирішенні поданої заяви позивача суд враховує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі №ЗД/380/67/20 (провадження № К/9901/5891/21), в якій колегія суддів вказує "... безумовно рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання і такі рішення можуть завдавати шкоди і мати негативні наслідки. При цьому суд погоджується з позивачем стосовно того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, оскільки дії по демонтажу літнього майданчику кафе призведуть до значних фінансових витрат позивача. Зазначені обставини суттєво ускладнюють відновлення прав позивача та вказують на загрозу унеможливлення захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову у цій справі було направлено на захист права власності та було єдиним дієвим засобом для збереження майна до вирішення в судовому порядку питання щодо законності демонтажу такого майна. Суди дійшли законного та обґрунтованого висновку про те, що побоювання позивача про можливість завдання шкоди та невідворотних наслідків його правам є об`єктивними, і суд не знайшов беззаперечного висновку про відсутність небезпеки порушених прав позивача.

Аналогічна правова позиція щодо доцільності забезпечення позову у справі про демонтаж тимчасових споруд була висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2020 року у справі №1840/2909/18.

Суд зауважує, що в межах адміністративної справи позивач оскаржує припис КП "Дніпровські активи" Дніпровської міськради від 12.04.2023р. №3525Д щодо порушень і недоліків у сфері благоустрою, які виявлено при перевірці території міста, а також пунктів №5-17 Переліку, який є додатком до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.04.2023р. №3-25/4 "Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста".

В оскаржуваних приписі та рішенні відповідачем-1, зокрема, вирішено вжити заходів із демонтажу тимчасових споруд згідно з переліком, доданим до рішення №3-25/4, у разі не проведення демонтажу суб`єктами господарювання, демонтувати відповідні тимчасові споруди за рахунок міського бюджету з наступним відшкодуванням суб`єктами господарювання видатків на демонтаж, евакуацію та охорону на штрафному майданчику.

В свою чергу, як слідує з позовної заяви, внаслідок демонтажу тимчасова споруда може бути пошкоджена, а через 6 місяців підлягає обов`язковій утилізації.

На переконання суду, примусовий демонтаж тимчасової споруди, її транспортування, тривале зберігання без експлуатації, може негативно вплинути на стан відповідної тимчасової споруди, або навіть призведе до її повного чи часткового руйнування.

Крім того суд враховує, що у разі демонтажу тимчасової споруди, позивач муситиме відшкодувати вартість зберігання та демонтажу останньої, а також у разі задоволення позовних вимог, витратити додаткові зусилля, час та кошти для повернення тимчасової споруди на попереднє місце з приведенням її у належний стан для ведення підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція була висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17.02.2022р. по справі №ЗП-26/21.

З огляду на вказане, не надаючи попередньої оцінки щодо законності спірного припису та рішення, які є чинними і підлягають виконанню, суд вважає, що демонтаж тимчасової споруди до ухвалення рішення в адміністративній справі №320/15809/23 істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, адже після демонтажу об`єкту нерухомого майна, повернення його до попереднього стану буде ускладнене.

При цьому, суд лише констатує обґрунтованість посилань позивача на можливе порушення його прав та інтересів спірними роботами з демонтажу його тимчасової споруди, відновлення якої після проведення відповідних робіт може ускладнитись та потребуватиме значних зусиль та витрат.

З іншого боку суд зазначає, що встановлення заборони на демонтаж тимчасової споруди позивача не вирішує питання про правомірність оскаржуваного рішення та припису, а є лише тимчасовим заходом, спрямованим на збереження майна.

За таким умов клопотання позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу чи знесення тимчасових споруд та/або об`єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг, а також будь-якого іншого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та визначеного схемою розташування М1:500, до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст. ст. 2, 5-11, 150-154, 156, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №320/15809/23, - задовольнити.

2. Заборонити Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради, Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради, Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству "Муніципальна варта" Дніпровської міської ради, Комунальному підприємству "Дніпроековторресурс" Дніпровської міської ради, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу чи знесення тимчасових споруд та/або об`єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг, а також будь-якого іншого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та визначеного схемою розташування М1:500, до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду адміністративної справи №320/15809/23 по суті.

3. Копії ухвали направити учасникам справи.

4. Ухвалу суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання.

6. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

7. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Марич Є.В.