Справа № 440/4033/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 05 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4033/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішко Олександр Олександрович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року позивач АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка О.О., в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача від 22 березня 2023 року у виконавчому провадженні № 71368258 про стягнення основної винагороди виконавця у сумі 3559916,99 грн та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 569,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, діяльність якого поширюється на м. Київ, були відсутні правові підстави для прийняття до виконання виконавчого документа (наказу № 917/1466/19 від 01 лютого 2023 року) та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення коштів з відповідача, оскільки боржник зареєстрований у м. Полтаві Полтавської області, майна у м. Києві немає. Крім того позивач зауважив, що частка держави у статутному капіталі АТ "Полтавагаз" становить 25,0004%, а тому згаданий вище виконавчий документ взагалі не міг бути переданий для примусового виконання приватним виконавцем. У зв`язку із зазначеними обставинами спірні постанови підлягають скасуванню. Наголошував, що на стягнення заборгованості за виконавчим документом поширюються положення Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що виключає можливість стягнення приватним виконавцем основної винагороди.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

25 квітня 2023 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено АТ "Укртрансгаз".

02 травня 2023 року від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав. Свою позицію мотивував правомірністю дій приватного виконавця щодо прийняття виконавчого документа до виконання у виконавчому окрузі м. Києва, оскільки стягувач разом із заявою про пред`явлення виконавчого документа до виконання надав докази відкриття боржником рахунків в банківській установі м. Києва. При цьому звертав увагу на висновок Верховного Суду, наведений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 травня 2021 року у справі № 905/64/15. Крім того, зауважив, що 25,0004% акцій АТ "Полтавагаз" належить НАК "Нафтогаз України", а не державі. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 липня 2020 року № 913/398/16, представник відповідача вважав безпідставним ототожнення позивачем поняття "держава" з юридичною особою публічного права - НАК "Нафтогаз України". Представник відповідача також звернув увагу на висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 320/6215/19, в якій зазначено, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець приймає постанову про стягнення з боржника основної винагороди. При цьому представник позивача зауважив, що у пункті 4 постанови про стягнення з боржника основної винагороди зазначено, що вона підлягає пред`явленню до примусового виконання за виключенням випадку, якщо заборгованість за виконавчим документом урегульована у порядку та за Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". На цій підставі представник відповідача вважає, що спірна постанова не порушує прав боржника, адже нею передбачені виключення в частині визнання підстав її примусового виконання.

03 травня 2023 року судом отримано письмові пояснення третьої особи на позов, у яких АТ "Укртрансгаз" наполягало на безпідставності позовних вимог АТ "Полтавагаз" та обґрунтованості спірних постанов.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15 грудня 2022 року у справі № 917/1466/19 стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 32805275,62 грн. заборгованості, 2573032,51 грн пені, 220861,84 грн 3% річних, 533987,55 грн судового збору за подання позовної заяви.

01 лютого 2023 року Господарським судом Полтавської області виданий наказ № 917/1466/19 на примусове виконання постанови суду апеляційної інстанції.

20 березня 2023 року АТ "Укртрансгаз" звернулось до приватного виконавця Хорішка О.О. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області про стягнення з АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" заборгованості, 2573032,51 грн пені, 220861,84 грн 3% річних, 533987,55 грн судового збору за подання позовної заяви.

У заяві стягувач зазначив, що згідно інформації, вказаної боржником у поданій до суду заяві від 3 грудня 2021 року про поворот виконання рішення суду у справі № 917/253/21, останній повідомив, що має відкриті банківські рахунки. При цьому, за результатами локальної перевірки деяких з вищевказаних банківських рахунків АТ "Полтавагаз" в форматі IBAN номеру на офіційному сайті Національного банку України, рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відкриті в АТ "Райффайзен Банк", що знаходиться за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9.

22 березня 2023 року приватний виконавець Хорішко О.О. відкрив виконавче провадження № 71368258 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 917/1466/19 від 01 лютого 2023 року.

Того ж дня приватний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою визначено стягнути з АТ "Полтавагаз" основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3559916,99 грн, що становило 10% від суми боргу, визначеної у виконавчому документі; а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою відповідні витрати визначені у розмірі 569,00 грн.

28 березня 2023 року вказані постанови отримані АТ "Полтавагаз".

Не погодившись з правомірністю постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2020 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті, приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

У силу частини другої статті 25 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як визначено у пункті 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати /частина третя статті 26 Закону № 1404-VІІІ/.

Статтею 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1404-VІІІ основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

У свою чергу, частиною другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ установлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) /абзац перший частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VІІІ/.

Крім того, статтею 31 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон № 1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідач, посилаючись на імперативність абз.1 ч.4 ст.27 Закону № 1404-VІІІ, зазначає щодо безальтернативності дій приватного виконавця під час відкриття виконавчого провадження, який зобов`язаний одночасно з відкриттям винести постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Приписами частини третьої статті 45 Закону № 1404-VІІІ установлено, що основана винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

У свою чергу, як визначено у пункті 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

За змістом статті 1 Закону України від 14 липня 2021 року № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (надалі - Закон № 1639-IX) заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону включає, зокрема:

заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01 січня 2020 року, не сплачена станом на розрахункову дату;

заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату;

заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01 січня 2020 року, яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року включно.

Зі змісту постанови Східного апеляційного господарського суду від 15 грудня 2022 року у справі № 917/1466/19, на виконання якої виданий згаданий наказ, суд встановив, що стягнута з АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 32805275,62 грн сума заборгованості виникла з огляду на невиконання позивачем умов договору транспортування природного газу від 19 вересня 2018 року № , за яким оператор (АТ "Укртрансгаз") надає замовнику (АТ "Полтавагаз") послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Тож, заборгованість позивача, з метою стягнення якої Господарський суд Полтавської області видав наказ від 01 лютого 2023 року у справі № 917/1466/19, підлягає врегулюванню в порядку Закону № 1639-IX.

Учасники справи в письмових поясненнях не заперечували, що позивач є оператором газорозподільних систем та має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1639-IX для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 вересня 2022 року № 1208 АТ "Полтавагаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Зазначену постанову опубліковано на офіційному веб-сайті Регулятора 29 вересня 2022 року.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у Приватного виконавця Хорішка О.О. підстав для прийняття постанови від 22 березня 2023 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 71368258, оскільки зазначена у виконавчому документі заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1639-IX.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що одразу після прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди відповідач того ж дня зупинив виконавче провадження № 71368258 з підстави, визначеної пунктом 15 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII - сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Посилання представника відповідача на те, що у постанові про стягнення з боржника основної винагороди визначено, що у випадку урегулювання заборгованості за наказом від 01 лютого 2023 року № 917/1466/19 у порядку та за Законом № 1639-IX правові підстави для стягнення та/або подання даної постанови, як виконавчого документа до примусового виконання, будуть відсутні, не змінюють висновок суду про протиправність зазначеної постанови з огляду на відсутність підстав для стягнення з АТ "Полтавагаз" основної винагороди приватного виконавця у межах виконавчого провадження № 71368258.

Інші твердження учасників справи не спростовують вищенаведених висновків суду.

Доводи позивача про відсутність підстав для прийняття виконавчого документа до примусового виконання приватним виконавцем, що обґрунтовані посиланнями на відсутність у АТ "Полтавагаз" майна на території м. Києва та наявність у статутному капіталі товариства частики держави понад 25%, є визначальними для розгляду питання про правомірність відкриття виконавчого провадження № 71368258, яке не є предметом розгляду цієї справи.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності постанов приватного виконавця про стягнення з АТ "Полтавагаз" основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а тому в межах розгляду цієї справи суд не досліджує питання правомірності прийняття Приватним виконавцем Хорішком О.О. до примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року № 917/1466/19.

Поряд з цим, встановлені у цій справі обставини є достатніми для висновку суду про протиправність постанови Приватного виконавця Хорішка О.О. від 22 березня 2023 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 71368258, а тому, таку постанову належить визнати протиправною та скасувати, а позов АТ "Полтавагаз" у цій частині - задовольнити.

Щодо постанови Приватного виконавця Хорішка О.О. від 22 березня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тож, зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що саме на приватного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, покладений обов`язок доведення правомірності своєї постанови від 22 березня 2023 року, в тому числі відповідності зазначених сум фактичним витратам, що були понесені у виконавчому провадженні.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 (далі - Наказ №2830/5), відповідно до розділу І якого, до витрат виконавчого провадження належить: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою; 8) сплата судового збору; 9) оплата вчинюваних нотаріальних дій; 10) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; 11) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ цього ж Наказу, приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Приписами пунктів 1 та 2 розділу VI "Фінансування виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Дослідивши спірну постанову суд встановив, що у ній відповідач обмежився виключно вказівкою на перелік витрат відповідно розділу І Наказу № 2830/5, тоді як фактичний розмір таких витрат відповідачем не зазначений.

Однак, відповідно до пункту 8 розділу ІІ Наказу № 2830/5 приватний виконавець розмір таких витрат має визначати на підставі документів про закупівлю товарів та (або) послуг, тобто розмір понесених приватним виконавцем витрат виконавчого провадження має бути підтверджений відповідними документами про придбання товарів або послуг.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі № 640/1612/20 та врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд зауважує, що постанова Приватного виконавця Хорішка О.О. від 22 березня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому, у разі її оскарження в судовому порядку вона підлягає перевірці на відповідність критеріям, що визначені в частині другій статті 2 КАС України.

Проте відповідач разом із відзивом на позов не надав жодних документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг, не підтвердив правомірність визначення мінімального розміру витрат виконавчого провадження в сумі 569,00 грн, тобто не довів належними, достатніми й допустимими доказами реальність здійснених витрат у спірному виконавчому провадженні та не підтвердив їх розмір.

З урахуванням наведеного, постанову Приватного виконавця Хорішка О.О. від 22 березня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження належить визнати протиправною та скасувати, а позов АТ "Полтавагаз" в цій частині - задовольнити.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ "Полтавагаз" повністю.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 26840,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 05 квітня 2023 року № 2136 та платіжною інструкцією від 21 квітня 2023 року № 2542.

Відповідну суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджено випискою.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог понесені позивачем судові витрати належить розподілити шляхом стягнення на його користь за рахунок відповідача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 26840,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича (вул. Дегтярівська, 25-А, корпус 1, офіс 2, м. Київ, 04119, рнокпп НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича від 22 березня 2023 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 71368258.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича від 22 березня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71368258.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича (вул. Дегтярівська, 25-А, корпус 1, офіс 2, м. Київ, 04119, рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова