Справа № 300/487/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2023 р. справа № 300/487/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
за участю: секретаря судового засідання - Зюбак Н.І.,
представника позивача - Грабовецького О.Б.,
представника відповідача - Шахрай К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Табак
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на "14" березня 2023 р. о 10:00 год (а.с. 41-42).
Представником позивача 20.02.2023 подано до суду клопотання про долучення доказів, згідно з яким долучено копію постанови Івано-Франківського міського суду по справі №344/62/23 від 31.01.2023 з відміткою про набрання постанови законної сили 11.02.2023 (а.с.46-50).
Представником позивача 10.03.2023 подано до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 57), у задоволенні якої ухвалою суду від 10.03.2023 відмовлено з підстав тимчасової відсутності в суду технічної можливості (а.с. 60-61).
Підготовче засідання, призначене на 14.03.2023 не відбулося у зв`язку із неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання від 14.03.2023 (а.с. 66). Представником позивача попередньо надіслано на електронну адресу суду клопотання від 13.03.2023 про відкладення розгляду справи (а.с. 64).
У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 28.03.2023, оголошено перерву для подання учасниками справи відповіді на відзив та заперечення; наступне судове засідання призначено на 12.04.2023 о 10:00 год (а.с. 116-117).
Представник позивача 31.03.2023 подала відповідь на відзив (а.с.119-122), відповідно до якої вказала на невідповідність вимогам податкового законодавства наказу, на підставі якого проводилася фактична перевірка, у зв`язку з незазначенням у такому наказі періоду діяльності, який буде перевірятися. Додатково звернула увагу, що зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії зупиняє факт анулювання такої ліцензії. Вважає, що контролюючим органом не наведено достовірних та переконливих доказів правомірності спірного рішення, тому просить позовні вимоги задовольнити.
У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 12.04.2023 суд ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 25.04.2023 о 10:00 год (а.с. 137-138).
Представником відповідача 17.04.2023 подано до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 141), яку ухвалою суду від 18.04.2023 задоволено та постановлено судове засідання, призначене на 25.04.2023 о 10:00 год провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням представницею відповідача Шахрай Кариною Вілеріївною власних технічних засобів за допомогою сервісу EASYCON.
Представником позивача 25.04.2023 подано до суду клопотання про долучення документів (а.с. 148), яким додано копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023 по справі №300/4615/22 та копію розпорядження №158-л від 24.04.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області про виконання рішення суду.
У судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2023, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві. Вказала на правильність висновків контролюючого органу щодо порушення ТОВ «Галичина-Табак» статті 15 Закону №481/95-ВР, у зв`язку з чим контролюючим органом спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно застосовано штрафні санкції. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши позиції представників сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Аналогічного змісту заява за №150-01 від 11.11.2022 направлена позивачем Державній податковій службі України та отримана останньою 15.11.2022 (а.с. 18-19).
Таким чином, висновками акту встановлено порушення ТОВ «Галичина-Табак» статті 15 Закону №481/95-ВР.
Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, при вирішенні справи по суті суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктами 4.1.2 та 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, також - ПК України), податкове законодавство України ґрунтується на, зокрема, таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача, серед іншого, стверджує про наявність порушень при призначенні та здійсненні перевірки, зокрема вказує на відсутність у наказі про проведення перевірки періоду діяльності, який буде перевірятися, на що звертає увагу у відповіді на відзив.
Так, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.09.2020 по справі №520/8836/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Порядок призначення та здійснення фактичних перевірок врегульовано нормами ПК України.
Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до підпункту 81.1.1 пункту 81.1 статті 81 ПК України, у наказі про проведення зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Із наведеного вбачається, що нормами ПК України встановлено певні вимоги щодо змісту наказу про проведення перевірки. Однак, на переконання суду, відсутність в такому наказі періоду діяльності суб`єкта господарювання, який буде перевірятися, за умови зазначення в наказі підстав перевірки, підписання наказу керівником контролюючого органу, скріплення печаткою та дотримання інших вимог щодо змісту наказу, не свідчить про незаконність самої перевірки і її результатів, а також не може нівелювати виявлені під час такої перевірки порушення.
Також у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (п.п.37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень).
У даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом (підпункт 19-1.1.13); здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (підпункт 19-1.1.14); здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (підпункт 19-1.1.16).
Таким чином, незазначення періоду, який охоплює призначена перевірка у наказі на проведення перевірки у спірному випадку не є тим порушенням, що вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів впливу такого порушення на правильність висновків відповідача, а судом такого зв`язку не встановлено. При цьому, суд враховує, що під час здійснення перевірки будь-яких зауважень з цього приводу до контролюючого органу не зафіксовано.
Враховуючи викладене, судом не встановлено протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки позивача.
Щодо порушення, встановленого в акті перевірки та яке стало підставою прийняття спірного рішення, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (як зазначено вище, також - Закон №481/95-ВР).
Пунктом 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02.03.2015 (надалі, також - Закон №222-VIII) ліцензуванню підлягає, серед іншого, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, які ліцензуються відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
При цьому, пунктами 5 та 6 статті 1 Закону №222-VIII визначено, що ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню;
ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, спрямований на забезпечення безпеки та захисту економічних і соціальних інтересів держави, суспільства, прав та законних інтересів, життя і здоров`я людини, екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища.
Визначення поняття ліцензії наведено також у статті 1 Закону №481/95-ВР, відповідно до якої ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Із аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкт господарювання може здійснювати окремі види діяльності лише за наявності ліцензії. При цьому здійснення такої діяльності без виданої уповноваженим органом ліцензії має наслідком притягнення такого суб`єкта до відповідальності.
Так, частиною 1 статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах відповідачем під час фактичної перевірки ТОВ Галичина-Табак встановлено, що з 05.12.2022 по 26.12.2022 за адресою: м. Київ, вул. Сікевича (Молодогвардійська), 22 підприємство зберігало та реалізувало тютюнових виробів на загальну суму 13 378 713,02 грн без наявної ліцензії, що є порушенням статті 15 Закону №481/95-ВР, у результаті чого на підставі статті 17 Закону №481/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 26 757 426,04 грн.
Так, відповідно до частини 52 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі: заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); несплати чергового платежу за ліцензію; встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів); встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях; отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії; встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії; встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії; порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії; відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.
Відповідно до частини 53 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземний суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Таким чином, видана суб`єкту господарювання ліцензія може бути анульована у визначених законодавством випадках шляхом прийняття розпорядження, про що такий суб`єкт господарювання повідомляється засобами електронного зв`язку.
Про наявність такої ухвали ТОВ «Галичина-Табак» повідомило ГУ ДПС в Івано-Франківській області заявою №149-01 від 11.11.2022, яку останнє отримало 11.11.2022 (а.с. 17), а також Державну податкову службу України заявою №150-01 від 11.11.2022, яка отримана адресатом 15.11.2022 (а.с. 18-19).
Також про вжиття таких заходів забезпечення позову позивачем повідомлялося і ГУ ДПС у м.Києві під час проведення перевірки, що підтверджується листом №184-01 від 26.12.2022, який згідно з проставленою відміткою отримано відповідачем 26.12.2022 (а.с.38).
Згідно з Рекомендаціями № R(89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Верховний Суд у своїй постанові від 01.06.2022 у справі №380/4273/21 зазначив, що інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Відповідно до положень частини 2 статті 255 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).
Водночас статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, постановлена 11.11.2022 Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі №300/4615/22 ухвала про забезпечення позову набрала законної сили 11.11.2022, є обов`язковою для учасників справи, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України.
Окрім цього, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 06.01.2023 постановлено ухвалу, якою роз`яснено ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 11.11.2022 про забезпечення позову у справі №300/4615/22, таким чином:
- ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 набрала законної сили - 11.11.2022;
Окрім цього, станом на 24.04.2023 контролюючим органом виконано рішення суду в адміністративній справі №300/4615/22, що підтверджується наявним в матеріалах справи розпорядженням ГУ ДПС в Івано-Франківській області №158-Л від 24.04.2023 (а.с. 153).
Суд зазначає, що визначальною ознакою для висновку про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої Законом №481/95-ВР, є встановлення факту, який свідчить, що при здійсненні господарської діяльності позивачем або його працівником було вчинено порушення цього Закону, а саме: зберігання та реалізація тютюнових виробів без ліцензії.
Вказане вище виключає можливість застосування до ТОВ Галичина-Табак штрафних санкцій, встановлених статтею 17 Закону №481/95-ВР у спірних правовідносинах.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення №6858 від 10.02.2023 позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір в розмірі 26 840 грн (а.с. 1).
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м.Києві на користь ТОВ Галичина-Табак сплачений судовий збір у розмірі 26 840 грн.
Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями 241-246, 250, 255, 295, 264, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП - 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Галичина-Табак (код ЄДРПОУ - 36497264) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Галичина-Табак, адреса: вул. Максимовича, буд. 8, м. Івано-Франківськ, 76006, код ЄДРПОУ - 36497264;

відповідач: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, адреса: вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП- 44116011.

Рішення складене в повному обсязі 08 травня 2023 р., у зв`язку з перебуванням судді Тимощука О.Л. у відпустці з 04.05.2023 до 05.05.2023 відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 №63-В.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.