Справа № 400/35/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/35/22

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Вербицької Н.В., суддів Джабурії О.В., Кравченка К.В., розглянувши клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И ЛА:

На розгляді П`ятого апеляційного адміністративного суду перебуває вищевказана адміністративна справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою військово частини НОМЕР_1 .

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Дослідивши подане клопотання, перевіривши матеріали адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання (не належного виконання) судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням або невиконанням (не належним виконанням) судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Разом із тим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З поданого клопотання про закриття провадження у справі вбачається, що військова частина НОМЕР_1 обґрунтовує його тим, що спірні правовідносини між сторонами фактично вже були вирішені при розгляді адміністративної справи № 400/1714/20 і судове рішення набрало законної сили.

Заявник стверджує, що при розгляді справи № 400/1714/20 судами зокрема встановлено, що нарахування індексації у розмірі 0 грн за будь-який місяць спірного періоду не свідчитиме про протиправну бездіяльність відповідача щодо її нарахування у разі відсутності підстав для її нарахування.

З врахуванням таких висновків суду, військова частина НОМЕР_1 вказує, що на виконання вказаного рішення ОСОБА_1 було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 30.06.2016 року по 04.07.2017 року в розмірі 1 604,12 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 13.06.2016 року по 04.07.2017 року (а.с. 9).

Листом від 26 березня 2020 року військова частина НОМЕР_1 надала відмову в частині виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період, що і стало відповідною підставою для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом порушеного права (а.с. 10,11).

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 400/1714/20, з урахуванням їх уточнень, стосувалися визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 01.11.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців; стягнути з військової частини НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 01.11.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 99 110,68 грн з урахуванням відрахувань.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року по справі № 400/1714/20, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 04.07.2017 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30.06.2016 по 04.07.2017 року.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 05.07.2017 по 30.10.2018 року суд вказав, що належних доказів перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 у вказаний період позивачем не подано.

Отже, у наведеній адміністративній справі, суд фактично не досліджував законність ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за вказаний період.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що після набрання судовим рішенням по справі № 400/1714/20 законної сили відповідач здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.06.2016 по 04.07.2017 року.

Враховуючи те, що при виплаті індексації грошового забезпечення військова частина НОМЕР_1 , на думку позивача, неправильно визначила базовий місяць, то ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в тому числі й з цих підстав. При цьому судова колегія також враховує те, що при розгляді справи № 400/1714/20 суд не визначав базовий місяць, який потрібно враховувати відповідачу для нарахування та виплати індексації, тому доводи військової частини НОМЕР_1 , що незгода позивача із способом виконання судового рішення підлягає вирішенню в порядку статті 382 або статті 383 КАС України судом відхиляються за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що посилання військової частини НОМЕР_1 про те, що наявний спір між сторонами вирішено і судове рішення, яким такий спір вирішено набрало законної сили є необґрунтованим. Тому подане клопотання про закриття провадження у справі з підстав п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 238, 248, 321, 328 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволені клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя Вербицька Н. В.
Судді Джабурія О.В. Кравченко К.В.