Справа № 200/952/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Справа№200/952/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2023 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокат Гуревич Р.Г., представник позивача Антонова В.С., подав до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві від 07.07.2022 №80001/568526/80962/34 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивачу з 01 липня 2022 року;

- зобов`язати відповідача відновити нарахування страхових виплат та виплатити позивачу заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01 липня 2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликався на те, що з 1 липня 2022 року згідно з постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві від 07.07.2022 №80001/568526/80962/34 йому було призупинено нарахування щомісячних страхових виплат у зв`язку із отриманням за результатами проведеної верифікації та моніторингу державних виплат інформації про перетин ним державного кордону України. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки остання не відповідає вимогам Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнало в повному обсязі, просило відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

За приписами статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, яка була чинною на час припинення (зупинення) позивачу страхових виплат, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 16 цього Закону орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання. За результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо:

1) призначення (перерахунку) державної виплати;

2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати;

3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати;

4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Згідно з пунктом 5 Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №136, верифікація державних виплат здійснюється в інформаційно-аналітичній платформі шляхом застосування комплексу заходів із збору, проведення аналізу та порівняння параметрів інформації, отриманої від суб`єктів надання інформації, за кожним реципієнтом з подальшим визначенням відповідності інформації визначеним законодавством вимогам, що впливають на визначення права на отримання та розмір державних виплат, а також виявлення невідповідності даних в автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних.

Відповідно до пункту 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11, у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Згідно з інформацією по верифікації страхових виплат проведеної за допомогою «Інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу» відповідно до статті 10 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», за даними «Аркан» було отримано повідомлення від Адміністрації Державно прикордонної служби України про те, що позивач перетнув кордон в пункті пропуску «Гоптівка». Відомості щодо перетину пункту пропуску в зворотному напрямку відсутні. Тому, нарахування щомісячних страхових виплат позивачу було призупинено з 01.07.2022 згідно з постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м Києві від 07.07.2022 № 80001/568526/80962/34.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві відзиву на адміністративний позов не подало.

10 березня 2023 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10 березня 2023 року від відповідача витребувані докази.

29 березня 2023 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві витребувані докази.

29 березня 2023 року від позивача витребувані письмові пояснення щодо згоди або не згоди на заміну відповідача.

06 квітня 2023 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві.

06 квітня 2023 року від відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві.

Згідно з довідкою від 24.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, тимчасовою адресою перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві заяву про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати у зв`язку із нещасним випадком на виробництві за тимчасовою адресою перебування: АДРЕСА_2 .

25 вересня 2014 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №2601/80962/80962/1 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місцем проживання», якою ОСОБА_1 продовжена виплата раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової або повної втрати працездатності.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві подана заява про припинення страхової виплати у зв`язку із зміною місця перебування.

01 грудня 2016 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №2601/80962/80962/25 «Про припинення щомісячної страхової виплати», якою з 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 припинена виплата раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової або повної втрати працездатності.

Згідно з довідкою від 14 березня 2017 року №1954 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи тимчасовою адресою перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві заяву про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати у зв`язку із нещасним випадком на виробництві за тимчасовою адресою перебування: АДРЕСА_2 .

11 січня 2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №2604/80962/80962/26 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37», якою ОСОБА_1 призначена перерахована щомісячна страхова виплата з 01 березня 2017 року безстроково.

21 квітня 2020 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №2604/80962/80962/31 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37», якою ОСОБА_1 призначена перерахована щомісячна страхова виплата з 01 березня 2020 року безстроково.

29 березня 2021 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №80001/568526/80962.0/32 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37», якою ОСОБА_1 призначена перерахована щомісячна страхова виплата з 01 березня 2021 року безстроково.

17 березня 2022 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №80001/568526/80962/33 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37», якою ОСОБА_1 призначена перерахована щомісячна страхова виплата з 01 березня 2022 року безстроково.

07 липня 2022 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві отримано від Міністерства фінансів України Повідомлення про результати запиту на відповідність повідомленої реципієнтом інформації даним, що обробляються стосовно нього в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, відповідно до статті 10 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». За даними цього повідомлення ОСОБА_1 18 вересня 2020 року перетнув державний кордон в пункті перетину «Гоптівка», закордонний паспорт НОМЕР_2 . Відомості щодо перетину пункту пропуску в зворотному напрямку відсутні.

07 липня 2022 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві прийнята постанова №80001/568526/80962/34 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», якою на підставі статей 44, 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 припинена щомісячна страхова виплата з 01 липня 2022 року. Підстава припинення - пункт 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11.

26 липня 2022 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві листом за №2734-2, направленим за тимчасовою адресою перебування: АДРЕСА_2 ., повідомило ОСОБА_1 про тимчасове призупинення нарахування щомісячних страхових виплат з 01 липня 2022 року, та про порядок продовження належних виплат.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

На час прийняття оскаржуваної постанови правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначалися Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції Закону України №2153-IX від 24.03.2022 (далі - Закон №1105-XIV).

Статтею 36 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 статті 47 вказаного Закону визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно зі статтею 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 (далі - Порядок №27).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №27 цей Порядок поширюється на внутрішньо переміщених осіб, які мають право на страхові виплати та витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105). Поняття внутрішньо переміщеної особи вживається у цьому Порядку у значенні, наведеному у Законі України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку №27 внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 (далі - довідка про взяття на облік), з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 […], та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам»[…].

Пунктом 1.3 Порядку №27 встановлено, що у разі зміни фактичного місця проживання (перебування) внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів до дати зміни місця фактичного проживання (перебування) (але не пізніш як за три дні до дня від`їзду робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення, яке здійснює йому страхові виплати, страхові витрати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви особисто або надсилання рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви) про припинення йому виплат у зв`язку зі зміною місця проживання (перебування).

Згідно з пунктом 2.5 Порядку №27 у разі зміни фактичного місця проживання (перебування) внутрішньо переміщеної особи виплати у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні, в якому сформовано справу про страхові виплати, припиняються та за його заявою справа про страхові виплати передається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за місцем його подальшого проживання (перебування).

Законом України від 3 грудня 2019 року №324-IX «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» (далі - Закон №324-IX) визначені правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні.

Згідно зі статтею 1 цього Закону:

верифікація - комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних;

державні виплати - пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування;

орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику;

органи, що здійснюють державні виплати - розпорядники бюджетних коштів, інші органи, установи та організації, що призначають, нараховують та/або здійснюють державні виплати.

Статтею 4 Закону №324-IX визначено, що одним із завдань органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, є здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат.

За приписами статті 9 Закону №324-IX верифікація державних виплат здійснюється в інформаційно-аналітичній платформі шляхом застосування комплексу заходів із збору, проведення аналізу та порівняння параметрів інформації, отриманої від суб`єктів надання інформації, за кожним реципієнтом з подальшим визначенням відповідності інформації визначеним законодавством вимогам, що впливають на визначення права на отримання та розмір державних виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних. Порядок здійснення верифікації та моніторингу державних виплат встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат» був затверджений Порядок здійснення верифікації та моніторингу державних виплат (далі - Порядок №136).

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови було встановлено, що органи, які здійснюють державні виплати, а також центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, банки, фонди загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, установи, організації і підприємства, що належать до сфери управління державних органів, які є володільцями, розпорядниками та/або адміністраторами автоматизованих інформаційних систем, реєстрів, баз даних інформації про реципієнтів, подають Міністерству фінансів інформацію, необхідну для здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, у тому числі персональні дані.

На час прийняття оскаржуваної постанови Порядок №136 діяв в редакції постанови Кабінету Міністрів України №205 від 03.03.2020.

Згідно з пунктом 5 Порядку №136 верифікація державних виплат здійснюється в інформаційно-аналітичній платформі шляхом застосування комплексу заходів із збору, проведення аналізу та порівняння параметрів інформації, отриманої від суб`єктів надання інформації, за кожним реципієнтом з подальшим визначенням відповідності інформації визначеним законодавством вимогам, що впливають на визначення права на отримання та розмір державних виплат, а також виявлення невідповідності даних в автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №324-IX за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 16 Закону №324-IX орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання. За результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: 1) призначення (перерахунку) державної виплати; 2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; 3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; 4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Відповідно до п. 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11, у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

За наслідками судового розгляду встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, тимчасовою адресою перебування якого є АДРЕСА_2 . Страхові виплати відповідно до Закону №1105-XIV проводилися безпосередньо робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України позивачу за фактичним місцем проживання (перебування), яке було підтверджене довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. У вересні 2020 року позивач (внутрішньо переміщена особа) покинув фактичне місця проживання (перебування). Доказів повідомлення робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, яке здійснювало йому страхові виплати, про зміну місця фактичного проживання (перебування) позивачем не подано.

Надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат стало підставою для припинення (зупинення) нарахування позивачу страхових виплат, що відповідало вимогам законодавства та необхідно для завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати.

Отже, другий відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на час виникнення спірних правовідносин діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц, в якій зроблено висновок про те, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат, - є неприйнятними, оскільки в даній справі позивачу зупинено страхову виплату з іншої підстави. Неприйнятними є і посилання представника позивача на скасування в судовому порядку положень нормативно-правових актів, що стосуються соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оскільки статус позивача як внутрішньо переміщеної особи та нормативно-правові акти щодо такого статусу не були підставою для винесення оскарженої постанови. Право позивача на вільний вибір місця проживання в Україні відповідачами не порушено, з огляду на що відповідні посилання представника позивача є безпідставними.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 260, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (юридична адреса: 04053, Донецька область, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄРДПОУ 42098368, e-mail: ), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві (03062, пр. Перемоги, 92/2, м. Київ, , e-mail: ) про визнання протиправною та скасування постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві від 07.07.2022 №80001/568526/80962/34 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивачу з 01 липня 2022 року; зобов`язання відновити нарахування страхових виплат та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01 липня 2022 року, відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 08 травня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко