Справа № 280/2747/22
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 травня 2023 року Справа № 280/2747/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ В ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ (87515, ДОНЕЦЬКА область, місто МАРІУПОЛЬ, вулиця ІТАЛІЙСЬКА, будинок 32, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного Управління МВС України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , надбавку за роз`їзний характер служби, в розмірі 10% посадового окладу, за період з 01 серпня 2008 року по 03 вересня 2008 року в сумі 560 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за роз`їзний характер служби, в розмірі 10% посадового окладу, за період з 01 січня 2008 року включно, по 03 вересня 2008 року включно, в сумі 560 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені, в посадових окладах у зв`язку із різницею в посадових окладах між посадовим окладом старшого оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС' України в Донецькій області, та посадовим окладом оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області за період з 04 вересня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 3150 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпеченні в посадових окладах у зв`язку із різницею в посадових окладах між посадовим окладом старшого оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області, та посадовим окладом оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області за період з 04 вересня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 3150 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за вислугу років з розрахунку в розмірі 35% посадового окладу + окладу за спеціальним званням за період з 01 січня 2008 року включно, по 31 березня 2008 року включно, в сумі 123,75 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати і виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за вислугу років з розрахунку в розмірі 35% посадового окладу + окладу за спеціальним званням за період з 01 січня 2008 року включно, по 31 березня 2008 року включно, в сумі 123,75 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за вислугу років з розрахунку в розмірі 40% посадового окладу + окладу за спеціальним званням за період з 01 квітня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2977,5 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за вислугу років з розрахунку в розмірі 40% посадового окладу + окладу за спеціальним званням за період з 01 квітня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2977,5 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за особливі умови служби -70% посадового окладу + оклад за спеціальним званням +надбавка за вислугу років за період з 01 січня 2008 року включно, по 03 вересня 2008 року включно, в сумі 375,36 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати і виплати мені, різницю в грошовому забезпечені по надбавці за особливі умови служби -70% посадового окладу +оклад за спеціальним званням +надбавка за вислугу років, за період з 01 січня 2008 року включно, по 03 вересня 2008 року включно, в сумі 375,36 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати мені, різницю в грошовому забезпечені по надбавці за особливі умови служби -50% посадового окладу + оклад за спеціальним званням +надбавка за вислугу років за період з 04 вересня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2857,5 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати і виплати ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпечені по надбавці за особливі умови служби - 50% посадового окладу + оклад за спеціальним званням + надбавка за вислугу років з 04 вересня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2857,5 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , надбавку за оперативно-розшукову діяльність у розмірі 37% посадового окладу за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 5161,5 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати і виплати ОСОБА_1 , надбавку за оперативно-розшукову діяльність, відповідно до довідки з Головного Управління МВС України в Донецькій області за № 114188 від 09 червня 2012 року у розмірі 37% посадового окладу за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 5161,5 грн.

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , грошове забезпечення, надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі -15% посадового окладу, за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2092,5 грн.

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення, надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі-15% посадового окладу, за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2092,5 грн.

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 , грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 1232,76 грн.

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити мені, грошове забезпечення в вигляді доплати за службу в нічний час - у розмірі 35 % посадового окладу, за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 1232,76 грн.

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати та виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпеченні у вигляді щомісячної премії за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2935,58 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпеченні по щомісячній премії за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2935,58 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати та виплати позивачу, грошове забезпечення за несення служби в дні щотижневого відпочинку, святкові дні, служби понад установлений законодавством робочий час, у розмірі посадового окладу + оклад за спеціальним званням у подвійному розмірі, за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 28149,9 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за несення служби в дні щотижневого відпочинку, святкові дні, служби понад установлений законодавством робочий час, у розмірі посадового окладу + окладу за спеціальним званням у подвійному розмірі, за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 28149,9 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати і виплати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2008 рік, в розмірі місячного грошового забезпечення, в сумі 2194,35 грн.;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2008 рік, в розмірі місячного грошового забезпечення, в сумі 2194,35 грн.

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати та виплати ОСОБА_1 - грошову допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2009 рік, в розмірі місячного грошового забезпечення, в сумі 2842,25 грн.

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2009 рік., в розмірі місячного грошового забезпечення, в сумі 2842,25 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати та виплати позивачу, індексацію всього нарахованого і виплаченого, грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 включно;

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити позивачу індексацію всього нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 включно.

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови нарахувати та виплати ОСОБА_1 , компенсаційні втрати частини заробітної плати, у зв`язку з затримкою термінів її виплати, за період з 01 січня 2008 року включно, по дату виплати всієї заборгованості по грошовому забезпеченню включно.

- зобов`язати Головне Управління МВС України в Донецькій області, нарахувати та виплатити позивачу компенсаційні втрати, частини заробітної плати, у зв`язку з затримкою термінів її виплати, за період, з 01 січня 2008 року включно, по дату виплати всієї заборгованості по грошовому забезпеченню включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з отриманих від відповідача довідок позивачу стало відомо про те, що під час проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ України у період 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року грошове забезпечення йому нараховувалось з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294, постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» та наказу МВС України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року №499. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що виражається у відмові здійснити нарахування і виплату на користь позивача заборгованості по грошовому забезпеченню за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року під час проходження ним служби в Будьонівському РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області, а також про порушення його права на гідне грошове забезпечення, яке підлягає відновленню в судовому порядку. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

В той же час, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан, який триває і на теперішній час. Враховуючи очевидні загрози здійснення кібератак на програмне забезпечення органів державної влади, в Запорізькому окружному адміністративному суді на період з 25 лютого 2022 року по 06 травня 2022 року комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду» була примусово відключена та з розгляду були зняті всі адміністративні справи в зазначений період.

З огляду на вказане, після відновлення роботи комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», ухвалою судді від 10 травня 2022 року зазначену позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статей 160-161 КАС України та надано позивачу десятиденний строк, з дня отримання вказаної ухвали судді, для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до канцелярії Запорізького окружного адміністративного суду: документа на підтвердження факту сплати судового збору у сумі 13893,60 грн.; копії паспорту, з урахуванням місця реєстрації; довідки про місце проживання позивача; доказів на підтвердження факту проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з урахуванням введення в Україні воєнного стану, вищезазначені недоліки позовної заяви, були усунуті позивачем лише 14 червня 2022 року.

Ухвалою судді від 20 червня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою судді, у відповідності до положень статей 44, 47, 162, 175 КАС відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 162 КАС України, разом із усіма письмовими та електронними доказами (які можливо доставити до суду), висновками експертів і заявами свідків на його обґрунтування.

В той же час, з огляду на місце реєстрації відповідача по справі (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; поштова адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Нахімова, 86), направлення вказаної ухвали судді та копії позовної заяви засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, з метою надання останньому реалізувати своє право на подання відзиву та доказів по справі, не вбачалось за можливе, оскільки згідно даних офіційного сайту АТ «Укрпошта» поштові відділення на території міста Маріуполь починаючи з 24 лютого 2022 року і по теперішній час тимчасово не працюють. При цьому, електронна адреса та електронна пошта позивачем при зверненні до суду із позовом не зазначалась, а телефон відповідача, зазначений позивачем при зверненні до суду із позовом, не обслуговується. Відтак, суд був позбавлений можливості повідомити відповідача про відкриття провадження в адміністративній справі № 280/2747/22 та необхідність подання до суду відзиву на позовну заяву та доказів по справі.

Листом позивача від 05 жовтня 2022 року суд повідомлено про фактичне місцезнаходження Головного управління МВС України в Донецькій області станом на вересень жовтень 2022 року.

Після одержання вказаної інформації суд повідомив Головне управління МВС України в Донецькій області про відкриття провадження в адміністративній справі № 280/2747/22, необхідність надання відзиву в адміністративній справі та доказів по справі.

Проте, 20 жовтня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про надання відповідачу додаткового строку для подання відзиву. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що усі письмові документи, які мають вирішальне значення для прийняття рішення по справі залишились саме у місті Донецьк. В той же час, наразі, на території Донецької області проходять активні бойові дії, місто постійної дислокації відповідача м. Маріуполь є тимчасово окупованим. У зв`язку із цим, автоматизована система, яка є єдиним джерелом інформації, залишилась у місті Маріуполі, що, у свою чергу, унеможливлює прийняття законного й обґрунтованого рішення є неможливим.

Ухвалою від 24 жовтня 2022 року вищезазначене клопотання представника відповідача задоволено. Вказаною ухвалою суду відповідачу продовжено строк для подачі відзиву на позовну заяву до 11 листопада 2022 року.

27 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява про відсутність деяких додатків до адміністративного позову, які були направлені позивачем до суду.

08 листопада 2022 року на адресу відповідача повторно направлено позовну заяву ОСОБА_1 разом із всіма додатками на неї.

09 листопада 2022 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, в якій заявник просив продовжити процесуальний строк, у зв`язку із тим, що строк подання відзиву спливає 11 листопада 2022 року, в той час, як враховуючи складність справи, а також то факт, що всі документи, які мають вирішальне значення для прийняття рішення по справі залишились у місті Донецьк. Після 2014 року відповідача передислоковано до міста Маріуполь, яке у 2022 році захоплено російською федерацією. Представнику відповідача необхідно більше часу для ознайомлення з доказами для складення відзиву, оскільки обробка доказів та формування правової позиції потребують значно більшого часу, ніж п`ятнадцять днів, адже позивача звільнено 12 року потому, у 2014 році.

Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року Головному управлінню МВС в Донецькій області продовжено процесуальний строк на надання відзиву на позовну заяву на 15 днів від дня отримання даної ухвали суду.

28 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає про те, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалось у порядку та розмірі, встановлено положеннями Закону України «Про міліцію», Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499. Також, зазначає про те, що позивачем у позові самостійно здійснено розрахунок розміру: премії; доплати за роботу в умовах режимних обмежень; індексації, доплати ю несення служби в нічний час. На його думку вони мають розраховуватись відповідно до вислуги років з урахування її пільгового обчислення. У свою чергу нормами спеціального законодавства прямо визначено, шо нарахування грошового забезпечення здійснюється виключно відповідно до календарної вислуги років. Також, вказує про те, що наданий позивачем, лист ГУМВС України на Донецькій залізниці № 5/2920 від 11 квітня 2011 року є неналежним доказом по справі, оскільки ГУМВС України в Донецькій області та ГУМВС України на Донецькій залізниці окремими юридичними особами. Крім того, зміст вказаного листа не має ніякого відношення до спірних правовідносин. Окрім того, відзив містить інформацію щодо неможливості надання Головним управлінням МВС в Донецькій області доказів по справі № 280/2747/22 у зв`язку із їх перебуванням на території міста Донецьк, на території якого, наразі, ведуться активні бойові дії.

09 грудня 2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив з долученням копій робочих зошитів місячного та щоденного планування роботи, копії службової характеристики на підтвердження факту стосовно залучення позивача до несення служби в нічний час, в дні щотижневого відпочинку, святкові дні, служби у понад установлений законодавством робочий час. Також, позивачем викладено додаткові обґрунтування з приводу оспорювання відповідачем перебування позивача на посаді старшого оперуповноваженого СД СБЄЗ Будьонівського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області, а також з приводу наявності підстав для нарахування та виплати позивачу надбавки за роз`їзний характер служби в розмірі 10% посадового окладу за спірний період.

Суд зазначає, що з урахуванням положень статей 161, 162 КАС України, метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, на підтвердження обґрунтувань з приводу наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог по вказаній справі учасниками справи мають бути надані докази по справі.

З огляду на предмет спору в адміністративній справі № 280/2747/22, урахуванням нормативно-правових актів на підставі яких позивач звернувся до суду із даним позовом, на підтвердження факту встановлення премій, доплат та надбавок ОСОБА_1 у розмірі, вказаному ним у позовній заяві, до позовної заяви мали бути додані засвідчені належним чином копії подань та керівника структурних підрозділів про встановлення розміру доплат (премій, надбавок) та відповідних наказів про їх встановлення. Однак, вищезазначені докази надані не були.

У зв`язку з повідомленими обставинами щодо знаходження автоматизованої системи з інформацією про проходження служби позивачем у місті Донецьку або місті Маріуполі у суду відсутня можливість здійснити заходи стосовно витребування доказів.

З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що відповідач позбавлений можливості надати будь-які докази по справі у зв`язку із їх знаходженням у місті Донецьк, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу № 280/2747/22 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та нормативно-правових актів, які діяли станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України та перебуває на обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою від 26 листопада 2014 року № , копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 29 листопада 1991 року у період з 31 березня 1992 року по 24 листопада 2010 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до послужного списку, виданого позивачу ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області 10 жовтня 2021 року, копія якого міститься в матеріалах справи, у період з:

- 28 квітня 2000 року по 04 вересня 2008 року ОСОБА_1 проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області на посаді старшого дільничного інспектора міліції Будьонівського районного відділу Донецького міського управління УМВС України а Донецькій області (наказ Донецького МУ МВС України а Донецькій області від 28 квітня 2000 року № 24/ос);

- 04 вересня 2008 року по 18 вересня 2008 року ОСОБА_1 проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області на посаді старшого дільничного інспектора міліції Будьонівського районного відділу Донецького міського управління УМВС України в Донецькій області (наказ Донецького МУ УМВС України Донецькій області від 04 вересня 2008 року № 48о/с);

- 18 вересня 2008 року по 01 березня 2010 року ОСОБА_1 проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області (наказ Донецького МУ УМВС України Донецькій області від 18 вересня 2008 року № 51о/с).

Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 23 лютого 2010 року № 58 о/с переведений для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України на Донецькій залізниці з 01 березня 2010 року.

Вислуга років на службі в ОВС (з урахуванням служби в Збройних Силах) станом на 01 січня 2008 року у календарному обчисленні складає 17 років 09 місяців 16 днів.

Вислуга років на службі в ОВС (з урахуванням служби в Збройних Силах) станом на 01 квітня 2008 року у календарному обчисленні складає18 років 00 місяців 16 днів.

Інформація вказана у послужному списку надана позивачу на підставі інтегрованої інформаційно-пошукової системи регіонального рівня.

У 2021 році позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо складових грошового забезпечення, виплаченого йому під час проходження служби в органах внутрішніх справ України за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року.

28 вересня 2021 року позивачем одержано довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року №№ 237/лк, 238/лк із зазначенням у них усіх складових грошового забезпечення, які були нарохавані та виплачені позивачу у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року.

Проаналізувавши складові грошового забезпечення та його відсотки, зазначені відповідачем у вищезазначених довідках, позивач дійшов висновку про те, що грошове забезпечення у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року було нараховано та виплачено йому всупереч з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовці з, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294, постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» та наказу МВС України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року №495.

Вказане, на думку позивача, свідчить про не проведення відповідачем повного розрахунку при звільнені під час переведення ОСОБА_1 до Управління МВС України на Донецькій залізниці, для подальшого проходження служби, що у свою чергу, є підставою для виплати йому компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року. Окрім того, відповідачем на думку позивача, всупереч вимог чинного (станом на дату проходження ним служби) законодавства України ОСОБА_1 не виплачена грошова допомога на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2008-2009 роки.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року у відповідності до постанови КМУ № 1294, постанови КМУ № 114 та наказу МВС України №495 позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ регламентуються Законом України «Про міліцію», Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх», затвердженою наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 (далі Інструкція № 499), постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (далі постанова КМУ № 114), Постановою Кабінету міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (далі постанова КМУ № 1294).

Відповідно до частин 1, 4-6 статті 7 Закону України «Про міліцію» в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; місцевої міліції; транспортної міліції; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції; спеціальної міліції.

Організаційна структура і штатна чисельність міліції визначаються в порядку, встановлюваному Кабінетом Міністрів України.

Права і обов`язки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до цього Закону.

У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про міліцію» в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктами 1 2 постанови КМУ № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи).

Відповідно до пункту 5 постанови КМУ № 1294 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати:

- посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з додатками 1-23 за аналогічними посадами;

- надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

- порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань.

- у разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується;

- посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 3-7 відсотків нижче від визначеного схемою розміру посадового окладу відповідного керівника;

- надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, які безпосередньо займаються виконанням спеціальних завдань забезпечення державної безпеки, військовослужбовцям Управління державної охорони, які забезпечують державну охорону органів державної влади та посадових осіб України - в розмірі до 70 відсотків посадового окладу;

- надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Департаменту оперативної діяльності Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність - в розмірі до 50 відсотків посадового окладу;

2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;

3) надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 6 постанови КМУ № 1294 встановлено перелік доплат та надбавок, виплату яких дозволено здійснювати керівникам державних органів.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом МВС України 31 грудня 2007 року № 499 затверджено та введено в дію з 1 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Вказаною Інструкцією затверджено:

- схему посадових окладів для курсантів навчальних закладів органів внутрішніх справ згідно з додатком 1;

- оклади за спеціальними званнями осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 2.

- розміри надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 3.

- схеми посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатками 4-20;

- схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 21.

- додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 22.

Також, вказаною Інструкцією установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, затвердженому Інструкцією.

Відповідно до пункту 1.3. Розділу 1 Інструкції в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до пунктів 1.5-1.6 розділу 1 Інструкції підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.2 та 2.2.7. розділу 2 Інструкції посадові оклади встановлюються залежно від штатних посад у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", для курсантів навчальних закладів органів внутрішніх справ згідно з додатком 1, для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатками 4-20, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 21.

Конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеним на посади, за якими встановлені посадові оклади від мінімуму до максимуму, конкретні розміри або зміна розміру посадових окладів (підвищення або зниження) установлюються наказом керівника органу відповідно до складності та обсягу роботи, досвіду працівників та їх ставлення до виконання службових обов`язків за посадою, яку вони обіймають, у межах зазначених мінімального чи максимального розмірів і фонду оплати праці.

Підпунктами 2.3.1., 2.3.3 пункту 3 розділу 2 Інструкції передбачено, що підвищення посадових окладів у кожному випадку обчислюється з основного посадового окладу та в кожному разі утворює нові розміри посадових окладів, на які нараховуються надбавки, доплати тощо.

Установлення підвищень здійснюється шляхом видання письмового наказу.

Порядок, умови та підстави виплати надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне, забезпечення органів державної влади і оперативно -службову діяльність, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, преміювання, матеріальної допомоги визначено пунктами 2.4-2.9, 2.15-2.16 розділу 2 Інструкції № 499.

З вищевикладеного вбачається, що право на установлення розмірів посадових окладів для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ, доплат та надбавок до посадового окладу, у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" та в межах бюджетних асигнувань установи, є дикреційними повноваженнями керівника відповідно держаного органу.

Відтак, для повного та об`єктивного розгляду адміністративної справи суду необхідно з`ясувати обставини з приводу того, чи нараховувалось та виплачувалось позивачу у спірний період грошове забезпечення, у порядку та у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", з урахуванням дискреційних повноважень керівника ГУ МВС України у Донецькій області.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що у період з 01 січня 2008 року по 03 вересня 2008 року йому мала нараховуватись та виплачуватись надбавка за роз`їзний характер служби в сумі 560,00 грн., оскільки у вказаний період він перебував на посаді старшого дільничного інспектора міліції Будьонівського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області, з посадовим окладом в розмірі 700 грн. Відповідно до додатку 26 Постанови №1294, працівник ОВС України, який перебував на посаді старшого дільничного інспектора міліції, мав право на отримання щомісячної надбавки за роз`їзний характер служби в розмірі 10% посадового окладу. Отже, під час проходження служби в зазначений вище період позивачу мала нараховуватись та виплачуватись надбавка за роз`їзний характер служби в розмірі 10% посадового окладу = 70 грн., щомісяця. Таким чином, розмір недоплати у вигляді надбавки за роз`їзний характер служби склав у 2008 році (січень - 70 грн.; лютий - 70 грн.; березень - 70 грн.; квітень - 70 грн; травень - 70 грн.; червень - 70 грн; липень - 70 грн; серпень -70 грн.) 560 грн.

На підтвердження факту наявності підстав для нарахування та виплати вказаної надбавки позивачем до суду надано копію робочого зошиту № 77 від 01 січня 2008 року та копію робочого зошиту № 3199.

Відповідач із доводами позивача не погоджується та зазначає про те, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 2008 року до 04 вересня 2008 року відповідно до послужного списку, проходив службу на посаді старшого дільничного інспектору міліції Будьонівського районного відділу Донецького міського управління УМВС України в Донецькій області. При цьому, відповідно до Довідки про взяття на облік від 26 листопада 2014 року № , місце проживання позивача було Донецьк, АДРЕСА_3 . Адреса позивача розташована у Будьонівському районі міста Донецька. Таким чином, у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу надбавки за роз`їзний характер служби, оскільки у спірний період позивач проживав в межах ділянки, за якою був закріплений, та яку обслуговував. Відтак, Головним управлінням, у свою чергу правомірно не було встановлено та нараховану доплату.

З приводу наявності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до додатку 22 Інструкції, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, надбавка за роз`їзний характер роботи (замість добових), встановлюється особам начальницького складу, які займають посади старшого дільничного інспектора та дільничного інспектора міліції, особам начальницького складу кримінальної міліції у справах дітей, робота яких пов`язана із систематичними виїздами за межі постійного місця проживання в межах ділянки, яка обслуговується.

На переконання суду, перебування на посаді старшого дільничного інспектора не є єдиною безумовною підставою для призначення надбавки, оскільки за конструкцією наведеної норми Інструкції застосовується перелічення посад робота яких пов`язана із систематичними виїздами за межі постійного місця проживання в межах ділянки, яка обслуговується.

При цьому, як зазначалось раніше, з урахуванням положень постанови КМУ № 1294 та Інструкції надбавки та доплати, до яких, зокрема, належить надбавка за роз`їзний характер, установлюються керівником відповідної установи шляхом видачі відповідно наказу.

З вищевикладеного вбачається, що надбавка за роз`їзний характер нараховується працівникам міліції, пов`язаними із систематичними виїздами за межі постійного проживання в межах ділянки, яка обслуговується.

В той же час, матеріали справи не місять доказів ані на підтвердження факту встановлення ОСОБА_1 у спірний період надбавки за роз`їзний характер, ані доказів на підтвердження того факту, що його робота у спірний період була пов`язана із систематичними виїздами за межі постійного місця проживання в межах ділянки, яка ним обслуговувалась.

Суд зазначає, що надані позивачем робочі зошити не є належними та допустимими доказами у розумінні положень статей 73-74 КАС України, оскільки не містять жодної інформації щодо предмета доказування.

Більш того, з урахуванням положень постанови КМУ № 1494 та Інструкції робочі зошити працівників міліції не є підставою для встановлення та виплати надбавки за роз`їзний характер служби.

Відтак, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного Управління МВС України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 надбавки за роз`їзний характер служби, в розмірі 10% посадового окладу, за період з 01 серпня 2008 року по 03 вересня 2008 року, а також для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату вказаної надбавки.

З приводу вимоги позивача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , різниці в грошовому забезпеченні в посадових окладах у зв`язку із різницею в посадових окладах між посадовим окладом старшого оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області та посадовим окладом оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області за період з 04 вересня 2008 року (включно) по 28 лютого 2010 року (включно) в сумі 3150 грн., суд зазначає наступне.

Згідно послужного списку, копія якого міститься в матеріалах справи, у період з 04 вересня 2008 року по 18 вересня 2008 року позивач проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області (Наказ Донецького МУ УМВС України в Донецькій області від 04 вересня 2008 року № 48 о/с).

Також, послужним списком підтверджується, що у період з 18 вересня 2008 року по 01 березня 2010 року позивач проходив службу в ГУ МВС України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області (Наказ Донецького МУ УМВС України в Донецькій області від 18 вересня 2008 року № 51 о/с).

Згідно довідок ГУ МВС України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року №№ 237, 238 позивачу у період з вересня по жовтень 2008 року установлено посадовий оклад у розмірі 700 грн., оклад за звання у розмірі у розмірі 125 грн.

У період з листопада 2008 року по лютий 2010 року позивачу було встановлено посадовий оклад у розмірі 600 грн., а оклад за спеціальне звання 125 грн.

Відповідно до підпункту 2.2.1. пункту 2.1. розділу 2 Інструкції посадові оклади встановлюються залежно від штатних посад у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31 грудня 2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", для курсантів навчальних закладів органів внутрішніх справ згідно з додатком 1, для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатками 4-20, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 21.

Підпунктом 2.2.2. пункту 2.2. розділу 2 Інструкції передбачено конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду.

Відповідно до підпункту 2.2.7 пункту 2.2. розділу 2 Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеним на посади, за якими встановлені посадові оклади від мінімуму до максимуму, конкретні розміри або зміна розміру посадових окладів (підвищення або зниження) установлюються наказом керівника органу відповідно до складності та обсягу роботи, досвіду працівників та їх ставлення до виконання службових обов`язків за посадою, яку вони обіймають, у межах зазначених мінімального чи максимального розмірів і фонду оплати праці.

Розмір грошового забезпечення позивача виходячи із посади врегульовано додатком 14 Інструкції та у спірний період посадовий оклад оперуповноваженого становив від 600 грн. до 700 грн.

Відтак, розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням посади та дискреційних повноважень керівника установи, в якій останній проходив служби, відповідає розміру грошового забезпечення, встановленого додатком 14 до Інструкції.

Доказів перебування позивача у спірний період на посаді старшого оперуповноваженого сектору державної служби боротьби економічною злочинністю Будьонівського районного відділу Донецького міського управління Головного Управління МВС України в Донецькій області матеріали адміністративної справи № 280/2747/22 матеріали справи не містять.

Відтак, у суд відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату різниці посадових окладів за спірний період.

З приводу вимоги щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 , різницю в грошовому забезпечені по надбавці за вислугу років з розрахунку в розмірі 35% посадового окладу + окладу за спеціальним званням за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2008 року, а у період з 01 квітня 2008 року по 28 лютого 2010 року у розмірі 40% посадового окладу + окладу за спеціальним званням суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Протиправність дій відповідача щодо неналежного обрахування відсоткового значення надбавки за вислугу років позивач визначає наявністю в нього вислуги років станом на 01 січня 2008 року та станом на 01 квітня 2008 року в розмірі 20 та 25 років відповідно.

Але, відповідно до послужного списку позивача вислуга років на службі в ОВС (з урахуванням служби в Збройних Силах) станом на 01 січня 2008 року у календарному обчисленні складає: 17 років 09 місяців 16 днів, а вислуга років на службі в ОВС (з урахуванням служби в Збройних Силах) станом на 01 квітня 2008 року у календарному обчисленні складає 18 років 00 місяців 16 днів.

Суд, зауважує, що підпунктом 2.4.2. пункту 2.4 Інструкції № 499 передбачено, що обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться підрозділами кадрового забезпечення (за матеріалами особової справи особи рядового чи начальницького складу) відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 20.06.2004 № 684, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2004 за № 860/9459.

Відповідно до пунктів 2, 3 Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі за текстом Інструкція № 684) встановлено, що обчислення періодів служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється в порядку, передбаченому законодавством, в календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць).

Визначення періодів служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років рядовому і начальницькому складу здійснюється комісіями МВС України, ГУМВС України в Автономній Республіці Крим, м. Києві та Київській області, УМВС в областях, м. Севастополі, на транспорті, вищих навчальних закладів, науково-дослідних установ та інших структурних підрозділів МВС України.

07 березня 2009 року, на підставі наказу МВС України № 674 від 18 грудня 2008 року, Інструкція № 684 втратила чинність, у зв`язку із втратою чинності Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» та прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Пунктом 2.4. розділу 2 Інструкції № 499 в редакціях, чинних станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Постанови КМУ № 1294 визначено, зокрема, що виплачувати надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 29.

Додатком 29 постанови КМУ № 1294 передбачалось, що розмір надбавки за вислугу років від 15 до 20 років становить 30% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що обчислення періодів служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років здійснюється в календарному обчисленні саме в органах внутрішніх справ, що також підтверджується наданим позивачем послужним списком де визначена саме вислуга років на службі в ОВС.

Позивач для обчислення надбавки за вислугу років посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року. Але, необхідно зазначити, що наведена постанова встановлює порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії.

Як зазначалось у рішенні раніше, згідно довідок ГУ МВС України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року №№ 237, 238 позивачу у період з січня по жовтень 2008 року установлено посадовий оклад у розмірі 700 грн., оклад за звання у розмірі у розмірі 125 грн. У період з листопада 2008 року по лютий 2010 року позивачу було встановлено посадовий оклад у розмірі 600 грн., а оклад за спеціальне звання 125 грн.

При цьому у період з січня по жовтень позивачу виплачувалась доплата за вислугу років в сумі по 247,50 грн. (щомісячно), а у період з листопада по лютий 2010 року по 217,50 грн. (щомісячно)

З математичного підрахунку вбачається, що у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року надбавка за вислугу років нараховувалась позивачу у розмірі 30% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням, тобто, у розмірі, встановленому додатком 29 постанови КМУ № 1294.

Доказів на підтвердження факту наявності у позивача іншого розміру календарної вислуги, аніж вказано у послужному списку, матеріали адміністративної справи не містять.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

З приводу вимог позивача щодо нарахування та виплатити позивачу різницю в грошовому забезпеченні по надбавці за особливі умови служби у розмірі 70% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2008 року, у розмірі 50% за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року, суд зазначає наступне.

Зі змісту позову вбачається, що позовні вимоги позивача перерахунку надбавки за особливі умови служби у розмірах 70% та 50% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу зумовлені неправильним нарахуванням та виплатою позивачу відповідачем надбавки за вислугу років у спірні періоди.

В той же час, як зазначалось судом у рішенні раніше, надбавка за вислугу років виплачувалась позивачу у розмірі та у відповідності до положень постанови КМУ № 1294 з урахуванням його календарної вислуги, зазначеної у послужному списку ОСОБА_1 .

Окрім того, з довідок ГУ МВС України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року №№ 237, 238 вбачається, що надбавка за особливі умови служби у спірний період виплачувалась позивачу у розмірі 50% та 70%.

Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Також, позивачем заявлено вимогу щодо нарахування і виплати йому Головним управлінням МВС України в Донецькій області надбавки за оперативно-розшукову діяльність, відповідно до довідки по пенсійній справі з Головного Управління МВС України в Донецькій області за № 114188 від 09 червня 2012 року у розмірі 37% посадового окладу за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 5161,5 грн.

На підтвердження обставин з приводу наявності підстав нарахування та виплати йому надбавки за оперативно-розшукову діяльність у заявленому розмірі, позивачем до суду надано довідку з пенсійної справи № 114188 про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) від 09 червня 2012 року № 114188.

Із вказаного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України «Про оперативно розшукову діяльність» № 2135-ХІІ від 18 лютого 1992 року, в редакції на час проходження служби позивачем, визначено підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Зокрема визначено кримінальну міліцію, до структури якої входять підрозділи Державної служби по боротьбі з економічної злочинністю.

Пунктом 2.6 розділу 2 Інструкції № 499 передбачено надбавку за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність.

Особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність, установлюється надбавка в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Розмір надбавок установлюється індивідуально особам середнього, старшого і вищого начальницького складу керівниками органів, підрозділів, закладів та установ органів внутрішніх справ на підставі мотивованого подання керівника структурних підрозділів та оголошується наказом.

У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів оперативно - службової діяльності розмір установлених раніше надбавок за поданням керівництва органу може бути зменшено або взагалі скасовано, про що оголошується наказом.

Виплата цієї надбавки проводиться з дня, указаного в наказі про особовий склад, але не раніше дня призначення на відповідну посаду або дня вступу в тимчасове виконання посадових обов`язків.

Таким чином, відповідно до пункту 2.6 Інструкції № 499 перебування особи на посаді оперуповноваженого ДСБЕЗ передбачає встановлення надбавки в розмірі до 50 % посадового окладу. Розмір надбавки встановлюється індивідуально в залежності від виконуваної роботи за посадою. Надбавка може бути зменшена або скасована тільки в результаті несвоєчасного або неналежного виконання завдань, зниження результатів оперативно - службової діяльності за поданням керівництва органу та видання відповідного наказу.

Вказаний висновок суду спростовує твердження представника відповідача стосовно підстав нарахування надбавки, оскільки останній вважає підставою для нарахування виключно мотивований рапорт та наказ, які не надані ним до матеріалів справи.Розмірллллвлроддллвл0903дґґґчівіввв

Судом досліджено інформаційні довідки щодо нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням додаткових одноразових видів виплат за 2008, 2009-2010 роки № 237, № 238 від 23 вересня 2021 року.

Встановлено, що з листопада 2008 року по лютий 2010 року (включно) позивачу нараховувалась надбавка за «Особливі умови служби» у розмірі 471,25 грн.

Позивач не заперечує нарахування та виплати надбавки за «Особливі умови служби».

Суд зазначає, що розділ ІІ Інструкції № 499 містить перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, зокрема, надбавки.

Такими надбавками визначено: надбавка за вислугу років (пункт 2.4); надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (пункт 2.5); надбавка за оперативно-розшукову діяльність (пункт 2.6); надбавка державним експертам з питань таємниць (пункт 2.7); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (пункт 2.8); надбавка за службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (пункт 2.9); надбавка за знання та використання іноземної мови (пункт 2.10); надбавка за почесні звання «заслужений», «народний» (пункт 2.11); надбавка за спортивні звання (пункт 2.12).

Наведений перелік не містить такого виду надбавки, як «особливі умови служби». На думку суду перебування на посаді оперуповноваженого, здійснення роботи пов`язаної з оперативно-розшуковими заходами є особливими умовами служби, тому суд робить висновок про нарахування і виплату позивачу відповідної надбавки за спірний період.

Крім того, необхідно вказати, що довідка з пенсійної справи № 114188 про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) від 09 червня 2012 року не може слугувати підставою для здійснення нарахування та виплати позивачу надбавки за оперативно-розшукову діяльність, а лише свідчить про призначення такої надбавки в розмірі 37% в період проходження позивачем служби на посаді оперуповноваженого, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно нарахування та виплати надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, за період з 04 вересня 2008 року включно по 28 лютого 2010 року.

З приводу наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% суд зазначає наступне.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі - Закон № 3855-ХІІ).

На підставі частини 1 статті 22 Закону № 3855-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачалось, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Відповідно до 2 другої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно" надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону № 3855-ХІІ надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачалось, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі - Положення)

У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з пунктом 6 Положення склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлено у статті 20 Закону № 3855-ХІІ.

На підтвердження факту наявності підстав для виплати заявленої надбавки позивачем до суду надано копію листа прокуратури Донецької області від 12 грудня 2012 року № 07/2/1-3643-10, який містить інформацію щодо наявності у позивача допуску до державної таємниці за формою № 2 у спірний період.

Так, згідно вказано листа, позивача повідомлено про те, що наказом ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області від 04 вересня 2008 року № 48 о/с дск та наказом УМВС України на Донецькій залізниці від 04 березня 2010 року № 61 о/с дск, позивачу було надано допуск до державної таємниці за формою № 2 на підставі позитивного висновку УСБУ в м. Донецьку, який було скасовано після звільнення ОСОБА_1 з ОВС наказом УМВС України на Донецькій залізниці від 24 листопада 2010 року№ 597 о/с.

Представник відповідача вважає наведений лист прокуратури Донецької області неналежним доказом, оскільки він майже нечитабельний та є сумнівним наявність оригіналу.

Суд з цього приводу зазначає, що лист надано позивачу за результатами проведення перевірки щодо його звернення та підписано заступником прокурора області. Безпосередньо містить інформацію стосовно реквізитів наказів про надання позивачу допуск до державної таємниці за формою 2, тобто містить інформацію щодо предмета доказування, звірений позивачем власним підписом.

Крім того, представником відповідача взагалі не заперечується надання позивачу допуску до державної таємниці, а на підставі відомостей автоматизованої бухгалтерської бази даних зроблено висновок що надбавка за службу в умовах режимних обмежень позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з тим, що не була встановлена, оскільки позивач не працював з відомостями з режимними обмеженнями.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що надання допуску до державної таємниці передбачає визначення необхідності роботи особи із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

За змістом пункту 2 Положення № 414 компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «цілком таємно» встановлюється п`ятнадцяти відсоткова надбавка.

Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855-ХІІ та прийняте урядом на його виконання Положення № 414.

За такого правового врегулювання положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення № 414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням № 414, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року по справі № 806/2056/18.

Посилання відповідача на те, що протягом спірного періоду позивач не працював з відомостями, що становлять державну таємницю, є неприйнятними, оскільки доказів наведеним обставинам відповідач не надав. У то же час, посада яку займав позивач, була безпосередньо пов`язана з виконанням робіт та завдань, пов`язаних з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становлять державну таємницю.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в межах визнання протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року та зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року.

Щодо нарахування та виплати позивачу доплату за нічний час у розмірі 35% посадового окладу за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року, а також грошове забезпечення за час несення служби в дні щотижневого відпочинку, святкові дні, несення служби понад установлений законодавством робочий час у розмірі посадового окладу та окладу за спеціальним званням у подвійному розмірі.

Так, у позові ОСОБА_1 зазначає про те, що в період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року позивач залучався до несення служби в дні щотижневого відпочинку, святкові дні, служби понад установлений законодавством робочий час.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надано копію робочого зошиту № 77 від 01 січня 2008 року, копію робочого зошита № 3199 від 01 січня 2008 року, а також копію службової характеристики від 15 січня 2014 року № 11/201-25.

Також, позов містить інформацію щодо підтвердження факту залучення позивача до несення служби у нічний час та у святкові дні за допомогою графіку несення ним служби у спірний період із відповідним зазначенням часу та місця проходження служби. Проте, засвідчену копію графіку позивачем до суду не надано.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення вказаної позовної вимоги у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту несення позивачем служби у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та несення служби понад установлений законодавством робочий час. Також, вказує про те, що строк зберігання журналів та графіків становить 1 рік. Відтак, з урахуванням дати звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідач за будь-яких обставин був би позбавлений можливості надати суду засвідчені належним чином копії вказаних доказів.

З приводу наявності підстав для задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно додатку 22 Інструкції особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється доплата службу в нічний час у розмірі 35% від посадового окладу.

Пунктом 21 Постанови КМУ № 114 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Порядок встановлення та виплати доплати компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні врегульовано пунктом 3.7. розділу 3 Інструкції № 499.

Так, відповідно до підпункту 3.7.1. пункту 3.7. розділу 3 Інструкції в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Підпунктом 3.7.2. пункту 3.7. розділу 3 Інструкції в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачено, що годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Згідно підпункту 3.7.4. пункту 3.7. розділу 3 Інструкції встановлено, що підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Підпунктом 3.7.5. пункту 3.7. розділу 3 Інструкції в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин передбачено, що облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

З вищевикладеного вбачається, що працівники органів внутрішніх справ залучаються до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні на підставі наказів керівників органів внутрішніх справ та графіків нарядів чергувань, затверджених керівниками органів внутрішніх справ. При цьому, облік відпрацьованого часу обов`язково має бути відображений у щомісячному табелі.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту залучення позивача у спірний період до роботи у нічний час, святкові дні або понаднормовий час.

При цьому суд зазначає, що надані позивачем копії робочих зошитів та службової характеристики не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту залучення ОСОБА_1 до служби у нічний час, святкові дні або понаднормову службу у період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року, оскільки з урахуванням пунктів 3.7.4-3.7.5 Інструкції про підставою для залучення працівника міліції до проходження служби у понаднормовий час є письмовий наказ керівника установи про залучення позивача до роботи у понаднормовий час та копії графіків нарядів чергувань позивача за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року, які в подальшому відображаються в табелі обліку робочого часу.

З огляду на вказане, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача здійснити йому нарахування та виплату надбавки за залучення до несення служби в нічний час, а також грошове забезпечення в дні щотижневого відпочинку, святкові дні та служби понад установлений законодавством робочий час.

Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , різниці в грошовому забезпеченні по щомісячній премії за період з 01 січня 2008 року включно, по 28 лютого 2010 року включно, в сумі 2935,58 грн.

Позивач вказує про те, що в період проходження служби у період з 01 січня 2008 року по 03 вересня 2008 року відповідач не нараховував і не виплачував позивачу доплату за роз`їзний характер служби 10% посадового окладу, з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року надбавку за вислугу років нараховував і виплачував позивачу в розмірі 30% замість 40%, з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року посадовий оклад нараховувався і виплачувався позивачу в розмірі 600 грн. замість 775 грн., надбавка за особливі умови служби нараховувалась і виплачувалась в розмірі 471,25 грн. замість 630 грн., надбавка за оперативно-розшукову діяльність в розмірі 286,75 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень розмірі 116,25 грн., доплата за службу в нічній час, з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року, з яких нараховувалась премія відповідачем, безпідставно не нараховувались і не виплачувались. Отже, з урахуванням розрахунків позивача, враховуючи розмір премії у відсоткову співвідношенні, яка виплачувалась позивачу у спірний період, в період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року різниця по недоплаті в щомісячній премії, яка мала бути нарахована і виплачена відповідачем становить 2935,58 грн.

З цього приводу суд зазначає, що на підставі приписів підпункту 2.15.1. пункту 2.15. Інструкції № 499 преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Підпунктами 2.15.2., 2.15.5 Інструкції передбачено преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб ядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів.

Виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Наведені норми спростовують твердження позивача стосовно необхідності нарахування премії з врахуванням надбавок до грошового забезпечення, оскільки премія нараховується у розмірі не менше 10 відсотків посадового окладу, з метою заохочення та на підставі наказу керівника.

За дослідженими інформаційними довідками щодо нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням додаткових одноразових видів виплат за 2008, 2009-2010 роки № 237, № 238 від 23 вересня 2021 року премія позивачу нараховувалась.

Але, у лютому квітня 2008 року у розмірі 9%, у червні липня 2008 року 7%, у серпні 2008 року 6%, у вересні жовтні 2008 року 7%, в листопаді 2008 року 9% позивачу визначено відсоток премії менше 10 %, що не відповідає вимогам підпункту 2.15.1. пункту 2.15. Інструкції № 499 та є протиправними діями Головного управління МВС України в Донецькій області стосовно нарахування та виплати позивачу неналежного розміру премії від встановленого посадового окладу.

З приводу вимог щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2008 рік, в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 2194,35 грн., а також грошову допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2009 рік у сумі 2 842,25 грн. суд зазначає наступне.

Порядок виплати грошової допомоги на оздоровлення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульована пунктом 2.16 розділу 2 Інструкції № 499.

Так, відповідно до підпункту 2.16.1. пункту 2.16 розділу 2 Інструкції, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно підпунктів 2.16.3. 2.16.5 пункту 2.16 розділу 2 Інструкції, допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку.

Указані виплати здійснюються на підставі наказу про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.

Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Позивач визначає, що в серпні 2008 року та в грудня 2009 року вибув у чергову відпустку за відповідні роки.

В той же час, матеріали справи не містять доказів, зокрема, наказів про особовий склад на підтвердження факту вибуття позивача у щорічну основну відпустку у 2008 2009 роках, а суд позбавлений можливості витребувати у відповідача вказані докази у зв`язку із їх перебуванням на окупованій території України.

Відтак, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошові допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2008 2009 роки.

Щодо нарахування та виплати індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2010 року.

Вказану вимогу позивач обґрунтовує тим, що з боку відповідача допущено протиправну бездіяльність в частині неправильного визначення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року. З урахуванням нарахування і виплати позивачу заборгованості по грошовому забезпеченню за період проходження ним служби в з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року позивачу має бути нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (в редакції станом на 01 січня 2008 року) (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, стипендії, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

У мотивувальній частині даного рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку посадового окладу позивача у спірний період.

Згідно наданих позивачем довідок Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 вересня 2021 року №№ 237, 238, у вказаний період проведена індексація грошового забезпечення.

З огляду на вказане, вимоги щодо проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року не підлягають задоволення.

Щодо нарахування та виплати компенсаційні втрати, частини заробітної плати, у зв`язку з затримкою термінів її виплати, за період, з 01 січня 2008 року включно, по дату виплати всієї заборгованості по грошовому забезпеченню включно.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

На підставі статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову №159 від 21 лютого 2001 року, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Оскільки позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії у відповідних відсотках, то позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління МВС України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року, зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року та визнання протиправними дії Головного управління МВС України в Донецькій області стосовно нарахування та виплати позивачу неналежного розміру премії від встановленого посадового окладу за період лютого квітня 2008 року, червень липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень жовтень 2008 року, листопад 2008 року, зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 2.15.1. пункту 2.15. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх», затвердженою наказом МВС України № 499 від 31 грудня 2007 року, 10 відсотків премії від посадового окладу за період лютого квітня 2008 року, червень липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень жовтень 2008 року, листопад 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Італійська, буд. 32, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, за період з 04 вересня 2008 року по 28 лютого 2010 року.

Визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Донецькій області стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 неналежного розміру премії від встановленого посадового окладу за період лютого квітня 2008 року, червень липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень жовтень 2008 року, листопад 2008 року.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Італійська, буд. 32, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно до підпункту 2.15.1. пункту 2.15. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх», затвердженою наказом МВС України № 499 від 31 грудня 2007 року, 10 відсотків премії від встановленого посадового окладу за період лютого квітня 2008 року, червень липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень жовтень 2008 року, листопад 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 травня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов