Справа № 160/4027/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2023 року Справа № 160/4027/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
при секретарі судового засіданняБублич А.В.
позивача представника відповідача Іова Д.А. Московської О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, в якому позивач просить:
- зобов`язати Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради розглянути заяву від 23.12.2022 року про надання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації повторно з урахуванням висновків суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає що 30.11.2022 році він звернувся до відповідача з проханням надати інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації та надав вичерпний перелік документів через органи ЦНАП зазначений на офіційному сайті КМР, проте 22.12.2022 року він отримав відповідь від управління містобудування та архітектури КМР в якій зазначено, що для розміщення кіоску з зупинковим навісом, який являється тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності відведення земельної ділянки не потребується. Також, на наданій позивачем топографо-геодезичній зйомці М 1:500 не позначені межі земельної ділянки, що унеможливлює визначення відповідності місця розташування об`єкта містобудівній документації. 23.12.2022 року позивач повторно звернувся до відповідача з проханням надати інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації з вказівкою мети відведення земельної ділянки "клопотання про надання в користування земельної ділянки комунальної власності на умовах оренди", проте позивачем була отримана відповідь в якій зазначено, що надання адміністративної послуги неможливе. Позивач вважає, що посилання відповідача, що кіоск з зупинковим навісом не є об`єктом нерухомості, тому земельна ділянка не може бути відведена, не є повноваження архітектури вирішувати чи може бути відведення земельна ділянки чи ні, а це більше повноваження земельного відділу, до якого йому щоб звернутися - необхідно безпосередньо довідка з архітектури КМР з інформацією щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
07.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 30.03.2023 року.
30.03.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву до 21.04.2023 року о 10:00 год. та зобов`язано позивача сплатити судовий збір та надати докази суду.
05.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач придбавши об`єкт рухомого майна, самовільно перебудувавши його в об`єкт нерухомого майна намагається в такий спосіб узаконити новостворений об`єкт нерухомості, в обхід визначеної законодавством процедури, і як наслідок в результаті бажає отримати в оренду земельну ділянку на якій знаходиться самовільно збудований об`єкт нерухомого майна, у зв`язку з чим і вимагає від відповідача надання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації. Враховуючи ту обставину, що позивачем не було надано до своїх заяв визначеного законодавством переліку документів, відповідач цілком законно відмовив у наданні адміністративної послуги та не надав інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації (містобудівні умови та обмеження), оскільки відповідач діяв чітко в межах законодавства, отже у задоволені позовної заяви позивача має бути відмовлено в повному обсязі. За таких обставин відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.
06.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву.
21.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви представника Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та розгляду справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі №160/4027/23.
Також, 21.04.2023 року в судовому засіданні надано сторонам час для підготовки до стадії додаткових пояснень та додаткових заперечень, в розгляді справи оголошено перерву до 04.05.2023 року о 09:00 год.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.02.2022 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу кіоску з зупинковим навісом. У відповідності до п.11 Договору від 10.02.2022 року було визначено, що продавці передають (продають рухоме майно у приватну особисту власність покупцю, а покупець приймає (купує) рухоме майно за оговорену грошову суму кіоск з зупинковим навісом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
30.11.2022 року ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг подав заяву до Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради, яка була зареєстрована за №031648, з проханням надати інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта наявній містобудівній документації. Адреса: проспект Аношкіна біля середньої школи №31, об`єкт: кіоск з зупинковим навісом, мета: відведення земельної ділянки, клопотання про надання в користування земельної ділянки комунальної власності на умовах оренди.
До вказаної заяви було долучено: - графічні матеріали, копія технічного паспорту БТІ, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
22.12.2022 року Управлінням містобудування та архітектури Кам`янської міської ради була надана позивачу відповідь №зем/237, відповідно до якої вказано, що відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 для розміщення кіоску з зупинковим навісом, який являється тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності відведення земельної ділянки не потребується. Також, на наданій топографо-геодезичній зйомці М 1:500 не позначені межі земельної ділянки, що унеможливлює визначення відповідності місця розташування об`єкта містобудівній документації. Враховуючи викладене вище, надання адміністративної послуги неможливе.
23.12.2023 року позивачем було повторно подано до Центру надання адміністративних послуг заяву зареєстровану за №033905 до Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради з проханням надати інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта наявні містобудівній документації.
До вказаної заяви було долучено наступні документи: - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - графічні матеріали з позначенням земельної ділянки; - копія технічного паспорту БТІ; - копія відповіді від 22.12.2022 року на яку посилається в заяві; - копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року по справі №208/5243/22; - копія відповіді від КП КМР «Благоустрій» з зазначенням на неможливість угоди з власником нерухомого майна; - копія технічного паспорту БТІ попередньої власниці ( ОСОБА_2 ); - акт технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності в експлуатацію (2006 рік).
03.02.2023 року Управлінням містобудування та архітектури Кам`янської міської ради було надано позивачу відповідь №зем/250, якою повідомлено, що на поданій актуальній топографо-геодезичній зйомці М 1:500 об`єкт позначено як металева споруда з зупинковим навісом, що свідчить про тимчасовість об`єкта. Також, об`єкт розміщено у межах червоних ліній просп. Аношкіна. На цю споруду не надано право власності. Тобто земельна ділянка під зупинкою не може бути надана в оренду або приватну власність. Паспорт БТІ не є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомості. Акт технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності в експлуатацію не є декларацією про готовність об`єкта до експлуатації. Надане рішення Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2022 року, також не підтверджує, що кіоск з зупинковим навісом є об`єктом нерухомості, а тому в наданому пакеті є зайвим. Отже, об`єкт: кіоск з зупинковим навісом не є об`єктом нерухомості, тому земельна ділянка не може бути відведена. Враховуючи викладене надання адміністративної послуги неможливе.
Позивач вважає відмову відповідача у наданні інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявні містобудівній документації протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи правомірність прийняття вказаної відмови, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно із пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Так, за приписами частини 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.
Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва
Згідно із ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:
1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);
3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12 1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.
Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.
Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.
Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).
Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
При цьому, частиною 4 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.
Як встановлено судом, відмовляючи позивачу у надані містобудівних умов та обмежень, відповідач зазначив про ненадання правовстановлюючих документів на об`єкт.
В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником рухомого майна, а саме кіоску з зупинковим навісом, який розташований за адресою: проспект Аношкіна, біля середньої школи №31 (тридцять один) у місті Кам`янське Дніпропетровської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу від 10.02.2022 року.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно статті 3 вказаного Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Так, враховуючи відсутність доказів реєстрації права приватної власності за позивачем на кіоск з зупинковим навісом, який розташований за адресою: проспект Аношкіна, біля середньої школи №31 у місті Кам`янське Дніпропетровської області, як об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказаний кіоск з зупинковим навісом, відповідно до наданого договору купівлі-продажу від 10.02.2022 року є рухомим майном, у зв`язку з чим в розумінні вищевказаних вимог закону надані позивачем документи не є належними правовстановлюючими документами на нерухоме майно.
При цьому, звертаючись до відповідача з заявою та відповідними документами щодо отримання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявні містобудівній документації позивачем не було надано документів на право власності або користування земельною ділянкою та документи щодо права власності на об`єкт нерухомого майна.
Також, суд зазначає, що долучені до заяв позивача документи, зокрема, копія паспорту БТІ не є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомості, акт технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності в експлуатацію не є декларацією про готовність об`єкта до експлуатації.
Надане рішення Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2022 року, також не підтверджує, що кіоск з зупинковим навісом є об`єктом нерухомості.
Щодо посилань сторін, що стосується самовільного будівництва будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці листів та кримінальних провадження пов`язаних з цим, суд зазначає, що вказані обставини не є предметом розгляду в цій справі, оскільки в межах цієї справи суд досліджує саме дії відповідача при розгляді заяв позивача щодо отримання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявні містобудівній документації та надані позивачем документи, які приймались до уваги відповідачем при розгляді вказаних заяв.
Щодо посилання позивача на те, що в договорі купівлі-продажу помилково зазначено «рухоме майно» замість «нерухоме майно», суд зазначає, що жодного доказу на підтвердження вказаного позивачем не надано.
Отже, враховуючи ту обставину, що у власності позивача перебуває лише рухоме майно та позивачем не було надано відповідачу документи щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідач діяв в межах чинного законодавства, та у нього були відсутні підстави для надання позивачу інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта наявні містобудівній документації.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що під час винесення спірної відмови відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Згідно частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Відповідно до частини 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст. ст.2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132 ,139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 травня 2023 року.

Суддя Н.Є. Сліпець