Справа № 140/4876/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4876/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 20.03.2023 №357198 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2023 за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом старшим державним інспектором відділу державного (нагляду) контролю у Волинській області Носенком С.В. було складено акт №333787. За висновками акту, під час перевірки автомобіля Mercedes-Benz Atego 815, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_2 , було встановлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме під час внутрішніх перевезень вантажу не забезпечено водія тахокартами за період з 26.01.2023 по 22.02.2023 (28 днів) та не забезпечив умови праці та відпочинку водія ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що водій не мав і не міг мати тахокарти за період з 26.01.2023 по 22.02.2023, оскільки даний водій у вказаний період не здійснював перевезень, що підтверджується трудовим договором №3 від 01.11.2022 укладеним з ОСОБА_2 .

Крім того, 22.01.2023 згідно з наказом №10-к «Про переведення», у зв`язку з виробничою необхідністю даного водія було переведено на виконання іншої роботи на посаду оператора розфасовувально-пакувального апарата на термін з 23.01.2023 по 22.02.2023.

Приступивши знову до виконання обов`язків водія, 23.02.2023 та 24.02.2023 він заповнив індивідуальну контрольну книжку водія, також водій пред`явив тахокарти за 23.02.2023 та 24.02.2023. Перевізником водію було надано бланк підтвердження діяльності, з якого вбачається, що в період з 23.01.2023 по 22.02.2023 водій виконував іншу роботу відмінну від керування транспортним засобом.

Позивач вказав, що відповідно до п. 6.3. Положення №340 водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. При перевірці водієм було надано 2 тахокарти за 23.02.2023 та 24.02.2023, що не заперечується самим відповідачем. При цьому, відповідач вимагав тахокарти за 30 днів, що не визначено жодним нормативним актом.

З наведених підстав, ОСОБА_1 вважає спірну постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору контролю реєстраційні листки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахограм, або бланк підтвердження діяльності.

Зазначила, що посилання та наголошення на п. 6.3. Положення №340 є недоречним, з огляду на таке.

Відповідно до п. 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

У даному випадку, як підтверджується відеозаписом перевірки та тахокартою за 24.03.2023, перевірений ТЗ Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 обладнаний аналоговим тахографом, а п. 6.3 Положення №340 поширюється виключно на ТЗ не обладнані ним.

Щодо доводів позивача, що водій не міг мати тахокарт попередні 27 днів, оскільки був переведений на виконання іншої роботи, вказала наступне.

Водієм під час перевірки дана інформація не підтвердилась. Водій вказав, що попередні дні він виконував свою трудову функцію в якості водія, проте на інших ТЗ - Volkswagen Transporter. Відтак, такий доказ, як копія Наказу №10-к від 22.01.2023 не може прийматись судом до уваги, оскільки не відповідає вимогам статей 73, 75 КАС України.

У п. 6.4 Положення №340 чітко вказано, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності.

Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Представник відповідача вважає, що такі документи, як тахокарти, бланки підтвердження діяльності, що належать до категорії «інші документи, передбачені законодавством» стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як того вимагає ЄУТР, стаття 60 України «Про автомобільний транспорт» та Положення №340 повинні знаходитись у водія під час перевезення та бути наявними на момент проведення перевірки. Факт відсутності тахокарт або у випадку, якщо водій не працював бланку підтвердження діяльності зафіксований відеозаписом перевірки.

Відсутність таких документів на момент проведення перевірки є правовою підставою для застосування до перевізника санкцій, зокрема, винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм ТЗ матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази) та встановленого у водія відсутні документи, передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Надані на розгляд справи у Відділі, до позову матеріали не є юридично значимими документами, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме і є первинним носієм доказової інформації. Надання їх згодом, навіть у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Представник відповідача просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №013480 та тижневого графіка перевірок проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.02.2023 №333787.

Вказаним актом встановлено, що ТЗ Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевозився вантаж за відсутності на момент перевірки тахокарт за попередні 27 днів, а із наявної за 24.02.2024 вбачалось порушення режиму роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 .

20.03.2023 на вказаний акт позивачем було подано пояснення.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №357198 від 20.03.2023 за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, а саме тахокарт за період з 26.01.2023 по 22.02.2023, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі - Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку №1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частин 1 та 4 статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Аналіз положень статті 39 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385), яка прийнята відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті.

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

- заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктами 6.1 та 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Згідно п. 6.4 Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

07 вересня 2005 року прийнято Закон України №2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева».

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Таким чином, в розумінні вказаних норм у їх сукупності водій транспортного засобу Mercedes-Benz Atego 815, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , зобов`язаний був надати посадовій особі відповідача тахокарту за період з 26.01.2023 по 22.02.2023 або бланк підтвердження діяльності. Тахокарта фіксує відомості про режим праці та відпочинку водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом.

Однак, як стверджує позивач водій ОСОБА_2 не надав старшому державному інспектору ВДК у Волинській області тахокарти за період з 26.01.2023 по 22.02.2023, з посиланням на переведення водія на виконання іншої роботи терміном з 23.01.2023 по 22.02.2023 згідно з наказом від 22.01.2023 №10-к.

При цьому, на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу був відсутній наказ «Про переведення» від 22.01.2023 №10-к та бланк підтвердження діяльності.

Тобто, визначальним при вирішенні даного спору є не встановлення наявності у ФОП ОСОБА_1 бланку підтвердження діяльності, а встановлення факту відсутності його саме на момент проведення перевірки.

Позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу був бланк підтвердження діяльності та надавався останнім посадовій особі відповідача.

Разом з тим, вимога про надання тахокарт за 30 днів, а не за 28 днів з дня закінчення зміни відповідно до п. 6.1 Положення №340 не спростовує факт відсутності у позивача бланку підтвердження діяльності на момент проведення перевірки.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.

Вимоги Інструкції №385 поширюються на усіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Разом з тим, згідно пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

На підставі викладеного у сукупності суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №357198 від 20.03.2023. А відтак, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вказаної постанови.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить залишити без задоволення.

Правові підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 3)

Суддя В.В. Дмитрук