Справа № 140/1889/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1889/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ГУ ПФУ в Київській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Київській області від 25 січня 2023 року №79 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з моменту звернення за призначенням пенсії - з 17 січня 2023 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та у січні 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та отримав копію рішення ГУ ПФУ в Київській області про відмову в призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що станом на 01 січня 1993 року позивач прожив у зоні посиленого радіологічного контролю менше чотирьох років.

Із цим рішенням позивач не погоджується, оскільки з огляду на підстави видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) таке є доказом проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року відповідну кількість років (у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років), що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII. ОСОБА_1 зауважив, що довідкою відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електростанція» Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» від 09 червня 2021 року №718 підтверджується факт його роботи на цьому підприємстві на посаді інженера-технолога з водоочищення атомної електростанції з 30 квітня 2004 року донині (більше 15 років). Також не є спірним наявність у нього страхового стажу понад 39 років. Позивач вважає, що за таких обставин має право на зменшення пенсійного віку на 4 роки (без урахування початкової величини) і призначення пенсії у віці 56 років.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.33-36). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Київській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2023 року, на момент подання якої позивач досяг віку 56 років та мав страховий стаж 39 років 9 місяців. Наданими документами підтверджено період роботи (проживання) заявника в зоні посиленого радіологічного контролю до 01 січня 1993 року 3 роки 4 місяці 22 днів (з 10 серпня 1989 року по 31 грудня 1992 року); загальний підтверджений період роботи в зоні посиленого радіологічного контролю становить 18 років 10 місяців (з 10 серпня 1989 року по 21 квітня 2003 року, з 30 квітня 2003 року по 17 червня 2008 року). Оскільки проживання заявника в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01 січня 1993 року не підтверджено, то у позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII й саме тому рішенням від 25 січня 2023 року №79 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги також заперечив (а.с.49-51), зазначивши, що заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності опрацьована з прийняттям ГУ ПФУ в Київській області рішення від 25 січня 2023 року №79 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з невиконанням вимоги про період проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення. Позивач має посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорія). Станом на 01 січня 1993 року він прожив на території радіоактивного ураження 4 роки 5 місяців (1 рік 1 місяць у зоні гарантованого добровільного відселення та 3 роки 4 місяці у зоні посиленого радіологічного контролю), а тому він має право на зменшення пенсійного віку за початковою величиною 2 роки (за 4 роки проживання) та додатково на 1 рік за 3 повні роки проживання. Отже, пенсійний вік позивача повинен бути зменшений на 3 роки. Позивач на час подання заяви не досягнув віку 57 років. Вказані обставини були встановлені постановою суду від 09 листопада 2022 року у справі №140/4396/22.

З урахуванням наведеного відповідач 2 просив у задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 29 листопада 1994 року Рівненською обласною державною адміністрацією, встановлено статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) (а.с.13).

17 січня 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.56).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Київській області, рішенням якого від 25 січня 2023 року №79 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, оскільки не підтверджено проживання заявника в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01 січня 1993 року (а.с.23). За змістом цього рішення наданими документами підтверджено період роботи (проживання) заявника у зоні посиленого радіологічного контролю до 01 січня 1993 року 3 роки 4 місяці 22 дні (з 10 серпня 1989 року по 31 грудня 1992 року); загальний підтверджений період роботи в зоні посиленого радіологічного контролю становить 18 років 10 місяців (з 10 серпня 1989 року по 21 квітня 2003 року, з 30 квітня 2003 року по 17 червня 2008 року).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої цієї статті особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Також абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ установлено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , дотримуючись такого порядку, до заяви від 17 січня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку подав посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 (категорія 4) (а.с.13), довідку відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електростанція» Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» від 09 червня 2021 року №718 (з місця роботи) (а.с.22).

Фактичною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ згідно з рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 25 січня 2023 року №79 є не підтвердження періоду роботи (проживання) заявника в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01 січня 1993 року.

Надаючи оцінку цим висновкам ГУ ПФУ в Київській області, суд зазначає, що відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Приписами пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Із наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні посиленого радіологічного контролю - не менше чотирьох років станом на 01 січня 1993 року. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року у справі № 21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі №152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі №464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі №212/5780/16-а, від 17 травня 2021 року №398/494/17, від 17 травня 2021 року №336/6218/16-а, від 08 червня 2022 року у справі №805/3752/18-а та ін.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачу було встановлено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи із видачею посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 4) (а.с.13).

З урахуванням приписів частини другої статті 14 Закону №796-XII такий документ є підтвердженням того, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року перевірявся відповідною комісією при видачі йому посвідчення. У протилежному випадку у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказане посвідчення.

Таким чином, наявність посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи дає позивачу право на зменшення пенсійного віку відповідно до норм Закону №796-XII.

Суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Питання наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку уже було предметом судового розгляду.

Зокрема, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у справі №140/4396/22 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 грудня 2021 року № 79 про відмову в призначені пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, з 23 травня 2021 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у цій справі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року скасовано та ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 24 грудня 2021 року №79 про відмову в призначенні пенсії; у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію йому за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 23 травня 2021 року відмовлено. При цьому судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивач станом на 01 січня 1993 року проживав і працював у відповідні періоди як в зоні гарантованого добровільного відселення (з 08 липня 1988 року по 04 вересня 1989 року), так і в зоні посиленого радіологічного контролю (з 08 вересня 1989 року по 25 лютого 1992 року, з 06 червня 1992 року по 01 січня 1993 року).

Так у період з 08 липня 1988 року по 04 вересня 1989 року позивач був зареєстрований та проживав у селі Нові Підцаревичі Маневицького району Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106) відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). У позивача відсутнє посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (3 категорія). За наведених обставин станом на 01 січня 1993 року період проживання /роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становив лише 1 рік 1 місяць, що вказує на відсутність у позивача права на зменшення пенсійного віку за початковою величиною зменшення на 3 роки, яка визначена за фактом проживання/ роботи у вказаній зоні станом на 01 січня 1993 року тривалістю не менше трьох років та додатковою величиною зменшення на 1 рік за кожні 2 повних роки такого проживання.

У період з 08 вересня 1989 року по 25 лютого 1992 року та з 06 червня 1992 року по 01 січня 1993 року позивач проживав/працював у місті Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області, яке згідно з Постановою №106 відносилось до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорія). Позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням, виданим 29 листопада 1994 року Рівненською обласною державною адміністрацією. Станом на 01 січня 1993 року період проживання /роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорія) становить лише 3 роки 4 місяці, в той час як право на зменшення пенсійного віку за вказаною зоною (за початковою величиною зменшення на 2 роки) визначено за фактом проживання/ роботи у вказаній зоні станом на 01 січня 1993 року тривалістю не менше чотирьох років та додатковою величиною зменшення на 1 рік за кожні 2 повних роки такого проживання.

Колегією суддів апеляційного суду наголошено, що мета та основні завдання Закону №796-XII направлені на соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах: пріоритету життя та здоров`я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, повної відповідальності держави за створення безпечних і нешкідливих умов праці; соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; соціального захисту, охорони праці, використання світового досвіду організації роботи з цих питань.

За висновками суду апеляційної інстанції чинним законодавством України, в тому рахунку і Законом №796-XII, не урегульовано питання зменшення пенсійного віку осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з тривалим часовим проміжком проживання та/або робити (станом на 01 січня 1993 року) у населених пунктах, які відносяться до різних зон радіоактивного ураження внаслідок Чорнобильської катастрофи, як-то зона гарантованого добровільного відселення (третя категорія) та посиленого радіологічного контролю (4 категорія). Приведені норми вказаного Закону встановлюють право на пільгу щодо зменшення пенсійного віку осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, лише за ідеальних умов - проживання такими особами протягом певного часу лише в одній із названих зон. При цьому приведені норми Закону не урегульовують питання, коли має місце проживання таких осіб у вказаний проміжок часу в різних зонах радіоактивного ураження. Наявність такої прогалини в національному законодавстві не може позбавляти особу права на соціальний захист, який у даних правовідносинах полягає у зменшенні її пенсійного віку для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з тривалим часовим проміжком проживання та/або робити (станом на 01 січня 1993 року) у населених пунктах, які відносяться до різних зон радіоактивного ураження. Зона гарантованого добровільного відселення (3 категорія) є територією, яка зазнала значно більшого радіоактивного ураження та відповідного впливу на життя та здоров`я осіб, які там працювали або проживали, у порівнянні із зоною посиленого радіологічного контролю (4 категорія). Отож при вирішенні питання щодо зменшення пенсійного віку для особи, яка проживала або працювала у зоні (4 категорії) посиленого радіологічного контролю (яка є менш ураженою в порівнянні із зоною, що відноситься до категорії 3), період проживання або роботи такої особи у зоні, що відноситься до категорії 3 (гарантованого добровільного відселення) повинен бути безумовно зарахований до періоду, що дає право на зменшення пенсійного віку для такої особи, яка віднесена до постраждалих осіб 4 категорії (як зони меншого ураження). Незарахування часу проживання/роботи для осіб, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, внаслідок проживання/роботи у зоні гарантованого добровільного відселення до періоду, що дає право на зменшення пенсійного віку для категорії осіб, які проживали у менш ураженій зоні, якою є зона посиленого радіологічного контролю, не забезпечує дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямований Закон №796-XII.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що період проживання/ роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення тривалістю 1 рік 1 місяць підлягає зарахуванню для зменшення пенсійного віку для категорії осіб, які проживали/працювали у зоні посиленого радіологічного контролю. За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи позивач згідно з виданим йому посвідченням віднесений до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорії, зона посиленого радіологічного контролю); станом на 01 січня 1993 року проживав у зоні радіоактивного ураження тривалістю 4 роки 5 місяців (з них 1 рік 1 місяць у зоні гарантованого відселення + 3 роки 4 місяці у зоні посиленого радіологічного контролю), а відтак має право на зменшення пенсійного віку за початковою величиною 2 роки (за чотири роки проживання) та додатково на 1 рік за три повні роки проживання; позивач набуде право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на три роки як особа, що визнана постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорії), тобто у віці 57 років.

Ураховуючи зазначені висновки у постанові суду апеляційної інстанції, яка набрала законної сили, суд також звертає увагу, що довідкою від 09 червня 2021 року №718 (з місця роботи) (а.с.22), оцінки якої не було надано судом у справі №140/4396/22, підтверджується, що позивач з 30 квітня 2003 року працює на посаді інженер-технолога з водоочищення атомної електростанції ІІ категорії у відокремленому підрозділі «Рівненська атомна електростанція» Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом», що знаходиться у місті Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області, яке згідно з Постановою №106 до 31 грудня 2014 року відносилося до зони радіоактивного забруднення зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.21).

Також відповідач 1 у своєму рішенні від 25 січня 2023 року №79 вказав, що підтверджений період роботи ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю становить 18 років 10 місяців (з 10 серпня 1989 року по 21 квітня 2003 року, з 30 квітня 2003 року по 17 серпня 2008 року). Отже, з наведеного слідує, що відповідач 1, приймаючи спірне рішення, і не заперечував період роботи позивача у такій зоні радіоактивного забруднення після 01 січня 1993 року та який становить 15 років 5 місяців 10 днів (з 01 січня 1993 року по 21 квітня 2003 року 10 років 3 місяці 21 день, з 30 квітня 2003 року по 17 червня 2008 року 5 років 1 місяць 19 днів).

Таким чином, враховуючи встановлений Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №140/4396/22 факт проживання позивача станом на 01 січня 1993 року у зоні радіоактивного ураження тривалістю 4 роки 5 місяців (1 рік 1 місяць у зоні гарантованого добровільного відселення та 3 роки 4 місяці у зоні посиленого радіоекологічного контролю), що дає позивачу право на зменшення пенсійного віку на три роки, а також період роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю хоча б з 30 квітня 2003 року по 31 грудня 2014 року у місті Вараш (Кузнецовськ) (який додатково дає право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання (роботи), але не більше як на 5 років), ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку на 5 років (максимальний). На момент звернення із заявою про призначення пенсії (17 січня 2023 року) позивач досягнув 56 років.

Отже, висновки ГУ ПФУ в Київській області про відсутність у позивача права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки не підтверджено проживання заявника в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки станом на 01 січня 1993 року, є помилковими.

Суд наголошує, що позивач надав основний документ, що підтверджує його право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), яке засвідчує той факт, що станом на 01 січня 1993 року він постійно проживав (працював) в зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років. Відповідачами як суб`єктами владних повноважень, рішення та дії яких оскаржуються, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований.

Також відповідачами у відзивах на позов не заперечується наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 39 років 9 місяців. Тобто, умова щодо страхового стажу для призначення з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року пенсії за віком зі зниженням на 5 років пенсійного віку виконується.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 25 січня 2023 року №79 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, а тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

За приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії. Враховуючи межі заявлених позовних вимог, на думку суду, позовні вимоги зобов`язального характеру до ГУ ПФУ у Волинській області також підлягають задоволенню, оскільки у ході розгляду справи підтверджено право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з 17 січня 2023 року.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Київській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 13 лютого 2023 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.9, 25).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 22933548), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 25 січня 2023 року №79 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 17 січня 2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк