Справа № 640/10782/22
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 640/10782/22

пр. № 2-а/759/24/23

09 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Сірійської арабської Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року. У поданому до суду позові позивач просив: визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року щодо порушення правил перебування іноземців на території України Сірійської арабської Республіки ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 липня 2022 року громадянина Сірійської арабської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено по АДРЕСА_1 , як такого, що порушив правила перебування іноземців в Україні, стосовно чого складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме: проживання ОСОБА_1 на території України з документами термін дії яких закінчився.

Позивач зазначає, що в протоколі вказано про розгляд справи 09.07.2022 року о 13 год. 00 хв. в приміщенні територіального органу (підрозділу) ДМС України за адресою: вул. Ольгинська, буд. 3, м. Київ, разом з тим копії рішення він не отримував, а про результат рішення йому було повідомлено усно. Також позивач вважає, що у зв`язку з введенням воєнного стану він не міг подати документи щодо отримання громадянства України, окрім того, правопорушення хоч і мало місце, але було вчинене в стані крайньої необхідності, внаслідок чого він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, у відповідності до ст. 17,18 КУпАП.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2022 року вказану адміністративну справу передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Справа передана судді 21.10.2022 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

14.11.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Заява передана судді 15.11.2022 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з позовною заявою позивачем надсилалося клопотання про витребування доказів, в якому позивач просив витребувати від Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області матеріали, що стали підставою для винесення протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року про порушення правил перебування іноземців на території України.

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

20.12.2022 року від представника відповідача ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області - Мельника М.М., до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач з приводу задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, мотивуючи тим, що 09.07.2022 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. У відзиві представник зазначає, що позивачу було відомо про розгляд справи, що підтверджується його підписом в протоколі, звертає увагу, що позивач особисто зазначив про розгляд справи у його відсутність. 09.07.2022 року заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було розглянуто матеріали справи відносно позивача та винесено постанову серії ПН МКМ №011105 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 грн. Дана постанова була виконана шляхом добровільної сплати штрафу, в підтвердження до відзиву надано копію квитанції про оплату штрафу.

Враховуючи вищезазначене відповідач стверджує, що працівниками ЦМУ ДМС правомірно прийняте рішення відносно позивача, а саме в межах повноважень наданих законом та при прийнятті рішення працівниками були дотримані всі вимоги чинного законодавства України.

20.02.2023 року позивачем до суду надіслано письмові пояснення у справі, в яких він категорично не погоджувався з викладеним у відзиві. Дані пояснення позивача аналогічні викладеному у адміністративному позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із частинами першою, другою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовийстатус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон).

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України (частина третя статті 9 Закону).

Стаття 23 Закону передбачає, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Так, згідно з частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні чинним законодавством передбачається адміністративна відповідальність.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, які визначають правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 Закону № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3773-VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Аналогічні норми містяться в Інструкції № 353/271/150, відповідно до пункту 1.6 якого підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції № 353/271/150 примусове повернення передбачає виїзд іноземця з України за рішенням територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органів СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин про підстави прийняття такого рішення прокурора з оформленням відповідних документів, доведенням до іноземця зобов`язання про його добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк та здійсненням подальшого контролю за виконанням іноземцем цього зобов`язання.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За змістом пункту 9, пункту 4 Положення про ДМС, ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 09 липня 2022 року відносно громадянина Сірійської арабської Республіки ОСОБА_1 головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Зіловою Н.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 011127, згідно якого ОСОБА_1 порушив правила перебування на території України, а саме: проживав без документів на право проживання в Україні.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, статті 268 КУпАП та право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, що підтверджено його особистим підписом проставленим в протоколі.

Крім того, 09.07.2022 року відносно громадянина Сирії ОСОБА_1 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Петровим Д.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн., який було добровільно сплачено позивачем.

В даній постанові мається підпис ОСОБА_1 про отримання копії постанови 11.07.2022 року, тобто даний підпис свідчить про те, що громадянину Сирії ОСОБА_1 було надано копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 5100 грн., а квитанцією наданою представником відповідача до суду, підтверджується добровільна сплата громадянином Сирії ОСОБА_1 штрафу, який накладено відповідно до постанови заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області.

Розглядаючи обґрунтування позивача в позовній заяві на існування «крайньої необхідності», суд зазначає, що наведені ним доводи, не можуть беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, оскільки такі мають відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, показами свідків, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.

Позивачем же в свою чергу не додано до суду доказів, того що він діяв саме в стані крайньої необхідності.

Окрім того, позивачем було отримано відзив представника відповідача з доданими до нього додатками, що підтверджується поданням письмових пояснень з приводу даного відзиву. Суд звертає увагу, що в додатках до відзиву містилася копія постанови, винесеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року, але в той же час позивач в поясненнях повторно зазначив щодо оскарження саме протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що Главою 24 КУпАП визначений порядок оскарження постанов по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, главою 24 КУпАП не передбачено оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, тому що особа визнається винною у вчиненні правопорушення лише на підставі постанови органу, який притягнув її до адміністративної відповідальності, а протокол є лише способом фіксації правопорушення.

В адміністративному позові позивачем ставиться вимога щодо скасування протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року, тому така вимога не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 26, 33 Конституції України,статтями 77, 241-246, 250, 251, 255, 288, 295, 297 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 «Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову громадянина Сирії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про визнання протиправним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКМ 011127 від 09.07.2022 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко