Справа № 280/489/22
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2023 року

м. Київ

справа № 280/489/22

адміністративне провадження № К/990/14459/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року

у справі №280/489/22

за позовом ОСОБА_1

до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

третя особа: ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

12 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження № 65945408 від 01 липня 2021 року щодо суми боргу 12000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51033971 від 24 червня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51010458 від 28 липня 2021 року, про стягнення виконавчого збору № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 12000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 12000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про стягнення виконавчого збору № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51033971 від 24 червня 2021 року на суму 198,29 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51011944 від 27 липня 2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51009732 від 28 липня 2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 200 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 200 грн., про накладення штрафу № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн., про накладення штрафу № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 1 700 грн., про накладення штрафу № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови старшого державного виконавця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору відносно ОСОБА_1 : № 51033971 від 24 червня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 12000 грн.; № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 12000 грн.; № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.

Також, вказаним рішення визнано протиправним та скасовано постанови старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про накладення штрафу відносно ОСОБА_1 : № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн., № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 1 700 грн.; № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

24 листопада 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Ями Д.М., у якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на надання позивачеві професійної правової допомоги у розмірі 28 845,00 грн.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року, заяву представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У тексті касаційної скарги містяться посилання на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Однак, оскільки такі посилання наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України, Суд не приймає їх до уваги.

У свою чергу, порушення норм права може виявлятися у:

застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;

незастосуванні норми, яку належало застосувати;

наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України є повернення такої скарги.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга містить виклад фактичних обставин справи, указівку скаржника на те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено його права, вимогу до суду про скасування оскаржуваних судових рішень, однак не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки в порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті, у ній не зазначено, яку саме норм матеріального права застосовано судами не правильно, чи яку норм процесуального права порушено, а також у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Водночас, касаційна скарга містить лише виклад обставин справи та незгоду з рішенням судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

В той же час, Верховний Суд наголошує, що, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року у справі №280/489/22 за позовом ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов - повернути особі, яка її подала.

2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.В. Калашнікова