Справа № 200/1754/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у витребуванні доказів

09 травня 2023 року Справа №200/1754/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24 квітня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 24 квітня 2023 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2018 року по теперішній час;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області відновити нарахування та провести виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 , яка виникла за період з 01 серпня 2018 року по теперішній час.

25 квітня 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

09 травня 2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про витребування доказів, в якому ГУ ПФУ в Донецькій області просило витребувати у позивача інформацію про її місце проживання (перебування, знаходження).

Клопотання обґрунтовано тим, що згідно з ч. 1 ст. 131 КАС учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження) роботи, служби.

Відповідач вказує на те, що в результаті військової агресії з боку російської федерації українські міста, містечка та селища знаходяться під постійними артилерійськими обстрілами та авіа ударами російських регулярних військ. Засоби масової інформації неодноразово поширювали інформацію про те, що значна кількість цивільного населення евакуйована, а також про високу смертність на території Донецької області. Ці обставини є загальновідомими обставини.

Відповідач наголошував на тому, що позивач є мешканкою тимчасово окупованої території, а позовна заява та додані до неї матеріали не містять жодного посилання на засоби зв`язку з нею.

Стверджував, що норми КАС визначають процесуальні насліди у разі смерті особи (п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС закриття провадження у справі) або у разі якщо від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС залишення позову без розгляду).

Розглядаючи це клопотання по суті, суд зазначає таке.

Витребування доказів регламентовано нормами ст. 80 КАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КАС учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Ч. 2 ст. 80 КАС встановлено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КАС про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суд зауважує, що клопотання ГУ ПФУ в Донецькій області не відповідає вимогам, встановленим ст. 80 КАС, оскільки в ньому не вказані всі відомості, зазначення яких вимагають положення ч. 2 цієї статті.

Так, ГУ ПФУ в Донецькій області в клопотанні не зазначило заходи, які воно самостійно вжило для отримання доказів, які просить витребувати, не надало докази вжиття таких заходів та не повідомило про причини неможливості самостійного їх отримання.

Суд звертає увагу відповідача суб`єкта владних повноважень на приписи ч. 5 ст. 77 КАС, згідно з якою суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

До позовної заяви додані докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення її прав.

Зважаючи на приписи ч. 5 ст. 77 КАС, суд не може застосовувати інститут витребування доказів для з`ясування у позивача (її представника) інформації щодо місця її проживання (перебування).

До повноважень (обов`язків) суду під час здійснення адміністративного судочинства не належить розшук сторін чи інших учасників справи.

Ч. 1 ст. 131 КАС зобов`язує учасника судового процесу під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби.

Ч. 1 ст. 131 КАС також визначає наслідки невиконання учасником справи обов`язку щодо повідомлення суду про зміну місця проживання (перебування, знаходження).

Так, у разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст. 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 КАС положення ч. 1 цієї статті застосовуються також у разі зміни адреси електронної пошти, номера факсу, телефаксу, телефону, які учасник судового процесу повідомив суду.

До того ж КАС не передбачає обов`язку особи, яка звертається до суду з адміністративним позовом, доводити, що вона жива, чи спростовувати припущення іншої сторони про свою ймовірну смерть чи загибель. КАС не покладає таких обов`язків і на представника особи, яка звертається до суду.

В позовній заяві зазначені відомості про зареєстроване місце проживання позивача, номер засобів зв`язку та адресу електронної пошти, тобто позовна заява відповідає вимогам ст. 160 КАС.

Факт того, що номер телефону і адреса електронної пошти позивача та її представника тотожні, не спростовує висновку суду про відповідність позовної заяви вимогам КАС. Позивач має право звертатися до суду через свого представника, а тому не є порушенням вимог КАС зазначення в якості засобів зв`язку з позивачем телефонного номера та адреси електронної пошти її представника.

Суд наголошує, що в умовах воєнного стану покладання на особу, яка потребує судового захисту, додаткових обов`язків, які не передбачені процесуальним законом, як-то доведення факту того, що така особа є живою, не відповідає принципу верховенства права та може призвести до порушення гарантованого Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод права на доступ до суду.

Дійсно, в заяві відповідача наведені загальновідомі обставини щодо наслідків триваючої широкомасштабної військової агресії російської федерації проти України. Водночас відповідач не наводить жодних фактів, які б стосувалися саме позивача, крім того, що її місце проживання зареєстровано на тимчасово окупованій території України.

Належні та допустимі докази настання обставин, з якими процесуальний закон, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС, пов`язує закриття провадження в адміністративній справі, суду не надані.

Це при тому, що навіть в умовах воєнного стану держава в особі її органів та посадових осіб має набагато більше можливостей (повноважень, ресурсів тощо) для отримання необхідної інформації, ніж окрема фізична особа.

З приводу покладання на позивача обов`язку особисто взяти участь в судовому засіданні або залишення позовної заяви без розгляду суд зауважує, що справи цієї категорії відповідно до ст. 263 КАС розглядаються в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні). Більш того участь особи в судовому засіданні є її правом, а не обов`язком, що передбачено ст. 44 КАС.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про витребування доказів відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко