Справа № 500/4321/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Мандзій О.П.

08 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4321/22 пров. № А/857/3793/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 500/4321/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

02.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним рішення від 15.08.2022р. щодо відмови у призначені пенсії за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства, та не зарахування страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства;

- зобов`язати призначити з 01.12.2021р. пенсію за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства, зарахувавши до страхового стажу період навчання, періоди пов`язанні із народженням двох дітей, а також весь час здійснення догляду за дитиною-інвалідом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2023р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.08.2022р. №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком.

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період з 26.04.1996р. -31.12.2007р. та призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 30.11.2021р..

В задоволенні решти вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.02.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, тому в силу приписів ст.308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 30.11.2021р. до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії в зв`язку з перебуванням по догляду за дитиною-інвалідом з 1996р. 2010р. та наявністю трудового стажу.

10.12.2021р. пенсійний орган листом №7486-7686/3-02/8-1900/21 надав відповідь із змісту якої видно, що до страхового стажу позивача можливо зарахувати наступні періоди: 01.09.1985р. - 16.07.1988р. період навчання у Підволочиському СПТУ- 8; 16.12.1989р. - 15.12.1992р. та 16.12.1992р. - 22.09.1994р. догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку; з 26.04.1996р. - 31.12.2003р. та 01.01.2008р. - 31.12.2009р. догляд за особою з інвалідністю з дитинства. Період роботи в Підволочиському райпобуткомбінаті 01.08.1988р. -28.10.1988р. необхідно підтвердити уточнюючою довідкою, оскільки в записі про звільнення міститься виправлення. Період роботи: 21.11.1988р. - 07.04.1989р. можливо буде зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за умови, що в оригіналі трудової книжки читається відтиск печатки на записі при звільненні. Оскільки в даних персоніфікованого обліку відсутня інформація за 2007р. та 2010р., тому ці періоди не можуть бути враховані до страхового стажу.

27.04.2022р. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022р., у справі №500/9801/21, визнано протиправною бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.11.2021р.;

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.11.2021р. відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, з урахуванням висновків суду в мотивувальній частині рішення суду.

ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

15.08.2022р. Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області в листі №52 повідомив позивачу про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Із змісту листа видно, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 7 місяців 23 дні, а саме по періодах: 01.09.1985р. - 16.07.1988р. період навчання у Підволочиському СПТУ- 8; 16.12.1989р. - 15.12.1992р. та 16.12.1992р. - 22.09.1995р. догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку; 01.01.2008р. - 31.12.2009р. догляд за особою з інвалідністю з дитинства.

Разом з тим, пенсійний орган зазначив, що відсутні підстави для врахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною інвалідом 26.04.1996р. - 23.09.2010р.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою, зокрема, передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

В п.1.1 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2) заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема:

-документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

-документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018р. № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

-документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно абз.1, п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону).

Згідно п.2.17, 2.18 Порядку № 22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію (п.2.23 Порядку №22-1).

Відповідно до п.3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

В п.4.1, п. 4.2, п.4.3 Порядку № 22-1 видно, що до заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п. 4.7 Порядку № 22-1).

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27.05.2014р. (справа № 21-133а14), від 02.12.2014р. (справа №21-534а14) та Верховний Суд від 13.02.2018р. (справа № 295/7276/17).

Таку позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019р. у справі №330/2181/16-а, в якій вказала, що при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 08.10.1992р.

Згідно направлення на ЛКК видно, що ОСОБА_2 є інвалідом з 26.04.1996р.

Із змісту медичних висновків ЛКК №71 від 26.04.1996р., №75 від 07.04.1998р., №71 від 18.04.2000р., №54 від 16.04.2002р., №68 від 27.04.2004р., №78 від 28.03.2006р., №49 від 04.03.2008р. видно, що діагноз ОСОБА_2 дає право на отримання соціальної пенсії інваліда дитинства.

Медичним висновком ЛКК №711/05 від 03.08.2021р. на запит пенсійного органу №1900-0214-9/19513 від 01.07.2021, встановлено, що ОСОБА_2 мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також зазначити, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради, як одержувач допомоги по догляду за дитиною з 01.02.2000р. - 31.12.2001р. та з 01.01.2007р. - 22.09.2010р., та в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримувала соціальну пенсію дітям-інвалідам віком до 18 років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказаними документами підтверджується те, що інвалідність дитини позивача настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення дитиною шестирічного віку. Тому, період з дня настання інвалідності дитини до досягнення шістнадцятиріччя, з 26.04.1996р. 31.12.2007р. підлягає до зарахуванню до страхового стажу позивача.

Доводи апелянта щодо невідповідності поданих документів вимогам Порядку № 22-1 не спростовують висновків суду щодо прийняття пенсійним органом протиправного рішення за результатами розгляду заяви.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України, а тому рішення від 15.08.2022р. №52 про відмову в призначені ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю, що здійснювала виховання дитини з інвалідністю до шестирічного віку, на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню. Тому, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 26.04.1996р.-31.1.2007р. та признати пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2021р.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 500/4321/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 08.05.2023р.