Справа № 260/7812/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/7812/21 пров. № А/857/17509/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

за участю:

представник позивача Сабов І.І.

третя особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі № 260/7812/21 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішень ради, (головуючий суддя Дору Ю.Ю., м.Ужгород, проголошено о 11:00:34, повне судове рішення складено 07 листопада 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2021 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Закарпатської обласної ради (далі відповідач), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядженням голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання»;

- визнати незаконними та скасувати рішення позачергової сесії Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року, а саме: №475 «Про порядок денний пленарного засідання позачергової сесії обласної ради», №476 «Про затвердження протоколу №19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 02 грудня 2021 року», №477 «Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання», №478 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови обласної ради», №479 «Про оплату праці заступника голови обласної ради», №480 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25.11.2021 №440 «Про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №481 «Про Положення про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №482 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 лютого 2021 року № 172 «Про наглядові ради», №483 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 17.12.2020 №40 «Про обласний бюджет на 2021 рік» (зі змінами від 25.02.2021, 20.05.2021, 29.07.2021, 23.09.2021, 15.11.2021)», №484 «Про прийняття на баланс та вжиття подальших заходів щодо передачі в оренду рухомого індивідуально визначеного майна», №485 «Про зміну місцезнаходження та юридичної адреси Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради», №486 «Про передачу об`єкта незавершеного будівництва «Загальноосвітня школа в с. Богдан Рахівського району будівництво» на баланс Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначав, що оскаржене розпорядження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання» прийнято за відсутності законодавчо визначених підстав для скликання позачергової сесії обласної ради, відтак усі прийняті на позачерговій сесії рішення органу місцевого самоврядування є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа, скаржник, ОСОБА_2 ).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання»;

- визнано протиправними та скасовано рішення позачергової сесії Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року, а саме: №475 «Про порядок денний пленарного засідання позачергової сесії обласної ради», №476 «Про затвердження протоколу №19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 02 грудня 2021 року, №477 «Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання», №478 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови обласної ради», №479 «Про оплату праці заступника голови обласної ради», №480 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25.11.2021 №440 «Про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №481 «Про Положення про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №482 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 лютого 2021 року № 172 «Про наглядові ради», №483 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 17.12.2020 №40 «Про обласний бюджет на 2021 рік» (зі змінами від 25.02.2021, 20.05.2021, 29.07.2021, 23.09.2021, 15.11.2021)», №484 «Про прийняття на баланс та вжиття подальших заходів щодо передачі в оренду рухомого індивідуально визначеного майна», №485 «Про зміну місцезнаходження та юридичної адреси Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради», №486 «Про передачу об`єкта незавершеного будівництва «Загальноосвітня школа в с. Богдан Рахівського району будівництво» на баланс Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області».

Приймаючи оскаржене судове рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржене розпорядження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання» є протиправним з огляду на прийняття його з порушенням правових норм, а отже всі прийняті рішення на такій сесії є протиправними та підлягають скасуванню.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, третя особа ( ОСОБА_2 ) подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального права, просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Закарпатської обласної ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Закарпатської обласної ради УШ скликання від 02.12.21 № 79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради УШ скликання» та рішень позачергової сесії Закарпатської обласної ради УШ скликання від 02 грудня 2021 року відмовити.

Закрити провадження в порядку п.1ч.1 ст. 238 КАС України в частині позовних вимог про скасування рішень позачергової сесії Закарпатської обласної ради УШ скликання від 02 грудня 2021 року №№ 477,478 та 479.

Стягнути з позивача на користь третьої особи понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 17706,00 грн.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що саме по собі порушення процедури скликання позачергової сесії може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо таке порушення вплинуло або могло вплинути на правомірність оскарженого рішення. Стверджує, що певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватись процедури його ухвалення. Вважає, що усі рішення на позачерговій сесії є правомірними оскільки прийняті повноважною сесією та проголосовані більшістю депутатів від загального складу ради.

Крім того зазначає, що серед рішень, про скасування яких просить позивач є індивідуальні акти, які не стосуються прав позивача, а тому такі оскарженню ним не підлягають.

У відповідь на апеляційну скаргу Закарпатська обласна рада подала відзив, в якій погоджується з вимогами та доводами апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Представник третьої особи вимоги апеляційної скарги підтримує, просить її задовольнити з мотивів викладених у ній.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів та вимог скарги заперечує, просить у задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд проходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних причин.

02 грудня 2021 року о 11.00 год. було проведено 2-ге пленарне засідання 4 сесії Закарпатської обласної ради. Після закриття чергової сесії 02 грудня 2021 року, цього ж дня, згідно із розпорядженням голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 02 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання» (далі - розпорядження), було скликано позачергову сесію обласної ради VIII скликання та визначено провести пленарне засідання позачергової сесії обласної ради в той же день, 02 грудня 2021 року о 15:30.

Також вказаним розпорядженням було визначено наступні питання порядку денного: 1. Про затвердження протоколу № 19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 02.12.2021; 2. Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання; 3. Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голові обласної ради; 4. Про оплату праці заступника голови обласної ради ; 5. Про внесення змін до рішення обласної ради від 17.12.2020 № 40 Про обласний бюджет на 2021 рік (зі змінами від 25.02.2021. 20.05.2021, 29.07.2021, 23.09.2021).

Як зазначено у вказаному розпорядженні голови Закарпатської обласної ради, таке було прийнято головою обласної ради відповідно до частини 4 статті 46 та пункту 1 частини 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 1 1 глави 2.1, статей 20,22 глави 2.3 розділу 2 Регламенту роботи Закарпатської обласної ради VIII скликання, з врахуванням вимогу депутатів обласної ради про скликання позачергової сесії, подану до виконавчого апарату обласної ради 02 грудня 2021 року.

На підставі вказаного розпорядження в той же день, 02 грудня 2021 року, було проведено позачергову сесію Закарпатської обласної ради.

На позачерговій сесії 02 грудня 2021 року було розглянуто та прийнято рішення, зокрема: №475 «Про порядок денний пленарного засідання позачергової сесії обласної ради», №476 «Про затвердження протоколу №19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 02 грудня 2021 року», №477 «Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання», №478 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови обласної ради», №479 «Про оплату праці заступника голови обласної ради», №480 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25.11.2021 №440 «Про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №481 «Про Положення про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №482 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 лютого 2021 року № 172 «Про наглядові ради», №483 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 17.12.2020 №40 «Про обласний бюджет на 2021 рік» (зі змінами від 25.02.2021, 20.05.2021, 29.07.2021, 23.09.2021, 15.11.2021)», №484 «Про прийняття па баланс та вжиття подальших заходів щодо передачі в оренду рухомого індивідуально визначеного майна», №485 «Про зміну місцезнаходження та юридичної адреси Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад Закарпатської обласної ради», №486 «Про передачу об`єкта незавершеного будівництва «Загальноосвітня школа в с. Богдан Рахівського району будівництво» на баланс Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області.

Вважаючи Розпорядження голови Закарпатської області протиправним, а як наслідок і рішення прийняті на позачерговій сесії, ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом. У своїх доводах позивач наполягав на тому, що жодних підстав для скликання позачергової сесії у той же день, не було. Зазначав, що його не було належним чином повідомлено про скликання позачергової сесії, а відтак він не зміг прибути для участі в її роботі, був позбавлений гарантій депутатської діяльності, передбачених та гарантованих законом.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 280/97-ВР). Окремі особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2493-111).

Згідно частини другої статті 10 Закону № 280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Нормами частини першої статті 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесію обласної ради відкриває і веде голова ради або відповідно заступник голови обласної ради. У випадку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, сесію відкриває за дорученням групи депутатів, з ініціативи якої скликана сесія, один з депутатів, що входить до її складу, а веде за рішенням ради - один з депутатів цієї ради. Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина одинадцята статті 46 Закону № 280/97-ВР).

Згідно з частиною четвертою статті 46 Закону № 280/97-ВР наступні сесії ради (окрім першої) скликаються: сільською, селищною, міською радою, відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районною, обласною - головою відповідної ради.

Частиною п`ятою статті 46 Закону 280/97-ВР визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч. 15 ст.46 Закону 280/97-ВР порядок скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Регламент Закарпатської обласної ради VIII скликання затверджено Рішенням обласної ради від 25.02.2021 за №113.

Порядок скликання позачерговий сесій обласної ради визначено ст.22 Регламенту, відповідно до якої позачергові сесії ради скликаються за ініціативою голови ради, не менше як однієї третини депутатів від загального складу обласної ради, голови Закарпатської обласної державної адміністрації. Вмотивовані пропозиції про скликання позачергової сесії обласної ради, підписані ініціаторами, подаються президії ради з зазначенням питань і, за звичайних обставин, з проектами документів, розгляд яких пропонується.

Згідно ч.2 ст. 22 Регламенту, позачергова сесія обласної ради, за звичайних обставин, скликається не пізніше як у п`ятиденний термін після надходження пропозиції про її скликання. Розпорядження або вимога не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради про скликання позачергової сесії оприлюднюється не пізніше як за один день до її відкриття із зазначенням питань, які пропонується винести на розгляд позачергової сесії. Повідомлення про проведення позачергової сесії здійснюється відповідно до пункту 3 етапі 21 цього Регламенту, тобто виконавчий апарат ради індивідуально та через засоби масової інформації повідомляє депутатів про час і місце проведення пленарних засідань ради, засідань постійних комісій ради та про питання, які пропонуються до порядку денного. Відповідно до ч.3 ст. 22 Регламенту, матеріали позачергової сесії ради видаються депутатам під час письмової реєстрації. Згідно ч.5 ст. 22 Регламенту, якщо попередня чергова або позачергова сесія ради не закрита, то, за наявності умов, передбачених цією статтею, проводиться пленарне засідання незакритої сесії.

Судом встановлено, що 02 грудня 2021р. відбулось 2-ге пленарне засідання чергової 4-ї сесії Закарпатської обласної ради VIII скликання, яке було закрито в той же день. Того ж дня було скликано та проведено позачергову сесію Закарпатської обласної ради. Дана сесія була закрита 02 грудня 2021 року об 15 годині 27 хвилин.

Як вбачається із Протоколу пленарного засідання позачергової сесії Закарпатської обласної ради восьмого скликання, розпорядження про скликання такої позачергової сесії було підписане головою Закарпатської обласної ради уже під час ведення такої сесії.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, при вирішенні питання про задоволення позовних вимог слід враховувати те чи призвело порушення порядку скликання сесії безпосередньо до негативних наслідків та порушення прав та інтересів позивача.

В аспекті викладеного суд зазначає, що ч. 2 ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

Відповідно до ч.3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ч.1 ст 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджують позивачі, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення.

Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту, в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним (благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним; у позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику; порушений суб`єктом владних повноважень.

На думку позивача, його було позбавлено права на депутатську діяльність.

Суд зазначає, що повідомлені позивачем обставини щодо наявності порушень порядку скликання позачергової сесії не вказують на порушення його індивідуального права. Так, правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом №280-97/ВР та Законом №93-IV. З аналізу положень указаних Законів випливає, що депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних із його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Як видно з матеріалів справи, а також відомостей роботи Закарпатської обласної ради розміщених на її вебсайті позивач ОСОБА_3 брав участь у 2-гому пленарному засідання 4 сесії Закарпатської обласної ради, яке відбувалось у той же день, що й скликана на підставі спірного Розпорядження позачергова сесія обласної ради VIII скликання.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні, під час розгляду апеляційної скарги суду стало відомо, що позивач не брав участі у позачерговій сесії, оскільки вважав її проведення порушенням вимог Регламенту. Разом з тим, як видно з протоколів проведення обидвох сесій позивач жодних заперечень щодо проведення позачергової сесії не висловлював.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що позачергову сесію було скликано на вимогу депутатів обласної ради у кількості, що відповідає визначеному Регламентом однієї третини депутатів від загального складу ради, а тому правові підстави для прийняття оскарженого Розпорядження беззаперечно існували. До того, ж суд зазначає, що рішення ухвалені на позачерговій сесії були проголосовані депутатами ради у кількості необхідній для їх прийняття.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема в Постанові від 23 квітня 2020 року у справі №813/1790/18, наголошуючи на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, звертав увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскарженого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватись процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, недотримання строків скликання позачергової сесії не несе негативних наслідків та не впливає на законність рішення органу місцевого самоврядування, так як такі проголосовані та прийняті в порядку встановленому законом.

Поряд з наведеним апеляційний суд зазначає, що оскаржені позивачем рішення відповідача є ненормативними актами. Такі акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, стосуються процедурних чи організаційних питань, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. При цьому ці акти, як видно з їх змісту неадресовані позивачу, а відтак не можуть впливати на його права та інтереси.

Узагальнюючи наведені вище міркування, апеляційний суд приходить до висновку про те, що незважаючи на допущене відповідачем порушення строків скликання та проведення позачергової сесії, така відбулась на законних підставах, а ухваленні на ній рішення були прийняті відповідно до встановленої процедури шляхом волевиявлення депутатів органу місцевого самоврядування у кількості голосів для їх прийняття. При цьому оскаржені позивачем рішення є ненормативними актами, та не впливають на права та інтереси позивача.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив усі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, а відтак прийняв рішення, яке ґрунтується на помилкових висновках, а тому таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі №260/7812/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішень ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 17706 (сімнадцять тисяч сімсот шість) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року.