Справа № 440/10758/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10758/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі,

- стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 3316,47 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови КМУ від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17),

- визнати протиправною відмову відповідача виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017, викладену в листі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 вих. №П-10054/41/5/05-2022,

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017,

- визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані 98 календарних днів щорічних додаткових відпусток за 2015-2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 19.01.2021, викладену в листі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 вих. №П-10054/41/5/05-2022,

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані 98 календарних днів щорічних додаткових відпусток за 2015-2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 19.01.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рапорту від 04.01.2021 та свідоцтва про хворобу № 366/С виданого 23.12.2020 медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області", наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №30 о/с від 19 січня 2021 року позивача було звільнено з поліції. Станом на день звільнення стаж служби в поліції у календарному обчисленні становив 06 років 03 місяці 01 день. Зазначено, що 8 вересня 2022 року позивач подав засобами електронного зв`язку письмове звернення до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з метою вирішення в позасудовому порядку спору, щодо виплати йому Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в добровільному порядку належних виплат при звільненні з поліції. 29 вересня 2022 року з відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22 вересня 2022 року вих. № П-10054/41/5/05-2022 на звернення позивач дізнався, що одноразова допомога при звільненні виплачена у зменшеному розмірі без врахування індексації грошового забезпечення яка була виплачена за грудень 2020 року у розмірі 1105,49 гривень, що призвело до суттєвого зменшення розміру нарахованої та виплаченої одноразової допомоги при звільненні. Крім того, позивач зазначає, що є необґрунтованим посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських у період з 27.02.2016 по 31.10.2017, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, та держава не може одностороннього відмовитись від взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою суду від 19.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/10758/22, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.01.2023 до суду від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для задоволення позову. Зазначено, що позивачем в позовній заяві не заперечується та підтверджується копіями документів, наданими відповідачем на виконання вимог ухвали суду, при звільненні (через хворобу) Департаментом патрульної поліції позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 31099,74 грн. На переконання відповідача індексація грошового забезпечення не може бути включена до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки одноразові та компенсаційні виплати не можуть бути враховані при обчисленні одноразової грошової допомоги, так як не мають постійний характер, а отже, відповідач при проведенні виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні діяв у межах та у спосіб, визначеними чинним законодавством. Додаткова відпустка УБД повинна бути використана працівником протягом календарного року. Грошова компенсація при звільненні за невикористані дні такої додаткової відпустки нормами чинного законодавства не передбачена.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2022 від ОСОБА_1 надійшла до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заява в якій позивач просив: повідомити письмово про те, чи нараховувалась та виплачувалась в період з листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" згідно з якою, грошове забезпечення поліцейського підлягає індексації відповідно до закону; в разі, якщо за період з листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась позивач просив здійснити нарахування та виплату індексація грошового забезпечення за вищевказаний період.

Також у заяві позивач просив перерахувати та здійснити доплату одноразової допомоги при звільненні з врахуванням індексації грошового забезпечення, яка повинна враховуватись при розрахунку одноразової допомоги при звільненні (в разі якщо індексація грошового забезпечення не враховувалась при розрахунку одноразової допомоги при звільненні).

Крім того, позивач просив виплатити грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік, на які позивач мав право, як учасник бойових дій за 2016, 2017,2018, 2019,2020,2021 роки.

Листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 №П-10054/41/5/05-2022 позивача повідомлено, що останній проходив службу в ДПП з 27.02.2016 до 25.01.2021 та індексація грошового забезпечення здійснювалась з 01.11.2017 до 25.01.2021 та виплачена у повному обсязі. Підстави для виплати індексації за період з 27.02.2016 по 31.10.2017 відсутні. Також повідомлено, що перелік виплат, які належать до грошового забезпечення, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Разом з тим, суми індексації грошового забезпечення не віднесені до зазначеного переліку, у зв`язку з чим, при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні індексація грошового забезпечення не враховується. Враховуючи викладене, підстави для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільнені відсутні. Зазначено, що в лютому 2021 року позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 31 099,74 гривень. Крім того, указано, що вищевказана відпустка повинна бути використана працівником протягом календарного року та якщо працівник не реалізував своє право на таку відпустку в поточному році, перенесення на наступний та її компенсація не допускається.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та з відмовою відповідача виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017, викладену в листі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 вих. №П-10054/41/5/05-2022, а також з відмовою відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані 98 календарних днів щорічних додаткових відпусток за 2015-2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 19.01.2021, викладену в листі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 вих. №П-10054/41/5/05-2022, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 3316,47 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови КМУ від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17), суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44)

Згідно з пунктом 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3 Порядку № 44).

Згідно з пунктами 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Виходячи із системного аналіз норм законодавства, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують поліцейських за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Учасниками справи не заперечується та підтверджується копіями документів, наданими відповідачем на виконання вимог ухвали суду, що при звільненні (через хворобу) Департаментом патрульної поліції позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 31099,74 грн.

Враховуючи викладене, суд з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити позивачу нарахування та виплату недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови КМУ від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17).

Водночас враховуючи обраний судом спосіб захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 3316,47 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови КМУ від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17), задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку вимогам в частині визнання протиправною відмови відповідача виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017, викладену в листі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 22.09.2022 вих. №П-10054/41/5/05-2022 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017, суд дійшов наступного висновку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

В силу частини першої статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно частини шостої статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Посилання відповідача на те, що лише постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, тому лише з цієї дати вказані особи мають право на індексацію, суд відхиляє, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18.

Суд враховує, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, а тому враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017.

Надаючи оцінку вимогам в частині визнання протиправною відмови відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані 98 календарних днів щорічних додаткових відпусток за 2015-2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 19.01.2021 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані 98 календарних днів щорічних додаткових відпусток за 2015-2021 роки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з поліції 19.01.2021, суд дійшов наступного висновку.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що у період з 27.02.2016 по 31.10.2017 позивач проходив службу в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України.

Листом Батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці УПП в Полтавській області Національної поліції України від 28.12.2022 № 12028 вих./41/26/1/-2022 надано інформацію в якій зазначено, що станом на день звільнення лейтенанту поліції Плотнікову А.К., надавалися додаткові відпустки зі збереженням грошового забезпечення окремими категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності (як учаснику бойових дій): у 2016 році: з 01.09.2016 по 14.09.2016, наказ Департаменту патрульної поліції від 01.09.2016 № 2604 о/с; у 2017 році: з 06.02.2017 по 19.02.2017, наказ Департаменту патрульної поліції від 01.02.2017 №520 о/с; у 2018 році: з 03.01.2018 по 16.01.2018, наказ Департаменту патрульної поліції від 29.12.2017 № 6404 о/с; у 2019: з 04.02.2019 по 17.02.2019, наказ Департаменту патрульної поліції від 18.01.2019 №35 о/с; у 2020 році: з 02.01.2020 по 15.01.2020, наказ Департаменту патрульної поліції від 17.12.2019 №982 о/с; у 2021 році: додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності (як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 не надавалися, звернень стосовно надання вище вказаної відпустки не надходило.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Вказана норма встановлює право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів щороку.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 16-2 Закону про відпустки учасникам бойових дій, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону про відпустки у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Нормою ст. 92 Закону України ''Про національну поліцію'' встановлено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Наказом МВС від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Вказаний нормативно-правовий акт визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Так, приписами пункту 8 розділу III Порядку передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Водночас, положеннями абзаців сьомого та восьмого пункту 8 розділу III Порядку встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої нормою ст. 16-2 Закону про відпустки та статтею 12 Закону про ветеранів війни.

У даному випадку, суд зазначає, що положення Закону про ветеранів війни не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.05.2020 у справі № 360/4127/19, від 14.04.2021 у справі № 620/1487/20 та від 31.05.2021 у справі № 200/13837/19-а, які, у відповідності до норми ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи той факт, що відповідач при звільненні позивача зі служби не нарахував та не виплатив позивачу, як учаснику бойових дій, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2021 роки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2021 роки, як учаснику бойових дій та зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2021 роки, як учаснику бойових дій, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідачу щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних додаткових відпусток за 2015-2020 роки, як учаснику бойових дій та зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних додаткових відпусток за 2015-2020 роки, як учаснику бойових дій задоволенню не підлягають, оскільки позивачу у період з 2016 по 2020 роки надавалася щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій та в 2015 році відповідач не проходив службу в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернеста 3, м. Київ 48, 03048, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 №17).

Визнати противними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо відмови виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплати ОСОБА_1 невиплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2016 по 31.10.2017.

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2021 рік, як учаснику бойових дій.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2021 рік, як учаснику бойових дій.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова