Справа № 295/858/23
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2023-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/858/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №530701 від 25.12.2022 року, провадження у справі закрити. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.12.2022 року поліцейським УПП в Житомирській області Королем М.І. було винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 25.12.2022 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку по вул. Лятошинського в зоні дії дорожнього знаку 3.34 та був зупинений по вул. Н. Сотні, 10, при цьому не мав посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1, 8.4 ПДР. На переконання позивача, постанова від 25.12.2022 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки доказом зі сторони відповідача, що нібито підтверджують порушення ПДР, є лише постанова. Будь-яких доказів порушення ПДР на місці на прохання позивача поліцейські не надали та до постанови не долучили, зокрема, не надано доказів керування автомобілем. У постанові в графі «До постанови додаються» поліцейським зазначено «п/р НОМЕР_1 », однак що це за доказ не зрозуміло. За словами ОСОБА_1 , постанова підлягає скасуванню з огляду і на те, що поліцейський фактично зупинив автомобіль, в якому він перебував, без наявних підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про поліцію», в порушення вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» і ст.ст. 32, 35 Закону України «Про поліцію», одразу ж не повідомив про конкретну (дійсну) причину перевірки документів. Тобто, як вказує позивач, зупинка автомобіля була безпідставною, а це говорить про те, що всі подальші дії поліцейського (в т.ч. складання постанови) були незаконними.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2023 року у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника УПП в Житомирській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначив, що 25.12.2022 року під час несення служби у м. Житомирі інспектори батальйону УПП в Житомирській області ДПП відповідно до законодавства України брали участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, а також на виконання Рішення, прийнятого за результатами засідання Ради оборони області, яким встановлено комендантську годину з 24:00 до 05:00 в усіх населених пунктах Житомирської області, перевіряли транспортні засоби, які всупереч встановлених обмежень пересувались по м. Житомир. Помітивши транспортний засіб, який рухався в комендантську годину, поліцейські прийняли рішення перевірити дане авто. Після зупинки транспортного засобу інспектор підійшов до автомобіля зі сторони водія і помітив як особа, яка сиділа за кермом, перелазить на пасажирське сидіння і виходить зі сторони протилежної до водія, удаючи ніби за кермом він не перебував. Інспектор представився та пояснив, що водія було зупинено у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом у комендантську годину (00 год. 28 хв.), та законно вимагав пред`явлення водієм документів, що підтверджують право керування транспортними засобами, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс ОСЦПВ власників наземних ТЗ, на що водій почав заперечувати законність зупинки транспортного засобу під його керуванням та незаконність вимоги щодо пред`явлення ним документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України, оскільки він не був за кермом. Під час спілкування з водієм інспектори виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а далі з`ясували, що водій є військовослужбовцем ЗСУ і, тому останній, зрозумівши ситуацію, яка складається не на його користь, вирішив просто втекти. Згодом водія повернули на місце, де було зупинено транспортний засіб під його керуванням, застосували спец.засіб кайданки та доставили до відділу поліції, де повідомили телефоном центр надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_1 . Відповідно до постанови інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Короля М.І. серії ДП18 №530701 від 25.12.2022 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: 25.12.2022 року близько 00 год. 10 хв. в м. Житомир ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку транспортного засобу по вул. Лятошинського в зоні дії дорожнього знаку 3.34 та, будучи зупиненим по вул. Н. Сотні, 10, не мав при собі посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 та 8.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. При вирішенні питання про застосування міри адміністративної відповідальності інспектор наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, як встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що узгоджується з ч. 2 ст. 36 КУпАП. Відповідач у відзиві наголосив, що позивач був зупинений під час комендантської години, у зв`язку із чим у інспектора було достатньо підстав зупинити та перевірити осіб, які перебували у транспортному засобі. При цьому, саме існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» права на реалізацію повноважень вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Наведеними вище положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс ОСЦПВ власників наземних ТЗ. Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Водночас, інспектором не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнятті і складенні спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування. До відзиву був долучений диск із відповідним відеозаписом.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 25.12.2022 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Король М.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №530701, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на позивача накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як вбачається зі змісту постанови, 25.12.2022 року о 00 год. 10 хв. в м. Житомир водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку транспортного засобу по вул. Лятошинського в зоні дії дорожнього знаку 3.34 та, будучи зупиненим по вул. Н. Сотні, 10, не мав при собі посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 та 8.4 ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 2.1.а), б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Суд, надаючи оцінку діям інспектора, виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні, допустимі, достовірні та достатні докази такого правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому за змістом частиною 2 указаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з оскаржуваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР України, а саме за порушення правил зупинки та за не пред`явлення посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Не вдаючись в оцінку дій працівника поліції щодо вимоги в умовах воєнного стану надати документ, який посвідчує особу, суд зауважує, що за приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17 зазначив, що виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналізуючи доданий до відзиву в якості доказу відеозапис судом звернуто увагу, що будь-яких належних й допустимих доказів, які б свідчили про те, що 25.12.2022 року о 00 год. 10 хв. позивач саме керував автомобілем Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_2 , при цьому не пред`явив для перевірки зазначені у пункті 2.1 ПДР України документи, відповідачем суду не надано. У свою чергу, відповідальність водія за порушення ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП може настати виключно у результаті керування ним транспортним засобом, під яким розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Виняток, водій особа, яка навчає керуванню транспортним засобом (п. 1.10 ПДР).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.02.2023 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, оскільки не було здобуто доказів самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Таким чином, не надання відповідачем доказів керування ОСОБА_1 25.12.2022 о 00 год. 10 хв. автомобілем Volkswagen Touareg, н.з. НОМЕР_2 , по вул. Лятошинського та по вул. Н. Сотні в м. Житомирі, свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо стягнення сплаченого судового збору суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 126, 245, 251, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-78, 242-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову від 25.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №530701, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 03.05.2023.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96, .

Суддя